Справа № 221/82/18
Суддя: Мохов Є. І.
Дата ухвалення: 2018-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 квітня 2018 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мохова Є.І.,

за участю секретаря судового засідання Бридні О.Л.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області до Лівобережного відділу ДВС м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправним та скасування повідомлення старшого державного виконавця Лівобережного ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області від 27.11.2017 року № 55245541/12 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування повідомлення старшого державного виконавця Лівобережного ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області від 27.11.2017 року № 55245541/12 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Позов мотивує тим, що постановою Волноваського районного суду Донецької області від 19.07.2017року по справі №221/2249/17 вирішено, що вилучені, відповідно до акту опису товарно- матеріальних цінностей від 07.05.2017року, стартові пакети «Vodafone RED XS» в кількості 2200шт. на загальну суму 110000,00грн., конфіскувати у дохід держави.

Проте відповідач, повідомленням від 27.11.2017року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, повернув виконавчий документ, оскільки відсутня копія протоколу про вилучення майна. Спірним питання є тотожність за суттю та за змістом «акту ТМЦ», який було надано та «протоколу про вилучення майна». Протокол про адміністративне правопорушення містить інформацію про вилучення та додаток у вигляді акту опису ТМЦ. ОСОБА_2, ні Інструкція не містять затвердженої форми «протоколу про вилучення майна», тому стверджувати про його відсутність, за наявності «акту опису ТМЦ» відповідач не мав законодавчих підстав, а повернення виконавчого документу здійснено за формальних підстав.

Представник позивача до суду не з'явився, надав заяву слухати справу без його участі, на заявлених вимогах наполягає.

Представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити, оскільки відповідно п.4 ч.2, ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» відсутня копія протоколу вилучення майна, що підлягає конфіскації.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Предметом спору в даній справі є законність та обґрунтованість дій Лівобережного відділу ДВС м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо повідомлення старшого державного виконавця Лівобережного ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області від 27.11.2017 року № 55245541/12 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

При вирішенні даного спору суд враховує наступні фактичні обставини справи, що передували винесенню спірного рішення.

Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 19.07.2017року по справі №221/2249/17 вирішено, що вилучені, відповідно до акту опису товарно- матеріальних цінностей від 07.05.2017року, стартові пакети «Vodafone RED XS» в кількості 2200шт. на загальну суму 110000,00грн., конфіскувати у дохід держави. Постанова набрала законної сили 04.08.2017року. /а.с.7/

05.09.2017року Волноваським районним судом Донецької області копія постанови суду від 19.07.2017року по справі №221/2249/17 була направлена до Лівобережного відділу ДВС м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до виконання, в частині конфіскації майна, з указанням того, що згідно матеріалів справи товарно-матеріальні цінності, відповідно до акту опису та листа Головного управління ДФС у Донецькій області, зберігаються за адресою: м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, 114, каб. 101. Додатком до копії постанови суду була надслана і копія акту опису та доповнення до протоколу від 26.07.2017року /а.с.12/

Повідомленням старшого державного виконавця Лівобережного ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області № 55245541/12 від 27.11.2017року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, виконавчий документ було повернуто, відповідно п.4 ч.2, ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відсутня копія протоколу вилучення майна./а.с.13/

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до статті 6 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до статті 3 Конституції України та статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

Згідно ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» під час предявлення виконавчого документа до виконання подаються: у разі виконання рішення про конфіскацію майна згідно з постановою суду - копія протоколу вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідка про відсутність такого майна.

Як вбачається з матеріалів справи судом відповідачу була надана копія акту опису товарно матеріальних цінностей від 07.05.2017року, в якому вказно, що перелічений товар описано та вилучено. У постанові Волноваського районного суду, яка була надіслана до виконання відповідачу, було посилання саме на акт опису товарно матеріальних цінностей, які були вилучені від 07.05.2017року. Суд прийняв рішення про конфіскацію у дохід держави, описаних та вилучених товарно матеріальних цінностей на загальну суму 110000,00грн. з посиланням саме на акт опису ТМЦ вилучених товарів, який і було надано відповідачу.

Як передбачає частина 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

Разом з тим, сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («ОСОБА_1 проти Хорватії» і «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах («Онер'їлдіз проти Туреччини»).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків.

При цьому, принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні № 37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі «Суомінен проти Фінляндії» Європейський суд вказав, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень при вчиненні спірних дій, діяв без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій (прийняття рішення), без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Виходячи із вищевикладеного, суд наголошує, що суб'єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб'єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається.

Внаслідок наведеного, на переконання суду державний виконавець формально повернув виконавчий документ стягувачу, не зважаючи на надану копію акту опису товарно матеріальних цінностей, яким перелічений товар описано та вилучено, саме на який і було посилання у постанові Волноваського районного суду, не обґрунтував своє рішення, а відтак, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Відтак, судові витрати, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 5-10, 71, 241-243, 246, 287 КАС України,-

ВИРІШИВ :

Позовов Головного управління ДФС у Донецькій області до Лівобережного відділу ДВС м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправним та скасування повідомлення старшого державного виконавця Лівобережного ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області від 27.11.2017 року № 55245541/12 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення старшого державного виконавця Лівобережного ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області від 27.11.2017 року № 55245541/12 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Зобовязати Лівобережний відділ ДВС м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області прийняти до виконання виконавчі документи по заяві Волноваського районного суду Донецької області щодо примусового виконання постанови Волноваського районного суду Донецької області № 221/2294/17 від 19.07.2017року та відкрити виконавче провадження.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного адміністративного суду через Волноваський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення складено 06 квітня 2018 року.

Суддя Є.І. Мохов