Справа № 814/1960/17
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/1960/17

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

Кравець О.О.,

за участю: секретар судового засідання ОСОБА_1 - Ніцевич О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду, яка прийнята 16 листопада 2017 року у складі суду судді: Лісовської Н.В. в місті Миколаєві по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України генерала армії України Муженка Віктора Миколайовича, Командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_3 , в/ч НОМЕР_1 , про визнання протиправними дій, визнання протиправним, нечинним та скасування параграфу наказу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України генерала армії України Муженка Віктора Миколайовича, Командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_3 , в/ч НОМЕР_1 , в якому, з урахуванням відмови від частини позовних вимог, позивач просив: визнати протиправними дії відповідача-1 щодо включення п. 18 § 3 до наказу від 01.09.2017 року № 392; визнати нечинним та скасувати п. 18 § 3 наказу відповідача-1 від 01.09.2017 року № 392; поновити ОСОБА_2 на посаді.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суд від 16 листопада 2017 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення заявленого позову, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи, позивачем оскаржується наказ відповідача-1 від 01.09.2017 року № 392 про його увільнення від займаної посади та зарахування в розпорядження посадової особи, яка має право на призначення на посаду, на підставі свідоцтва про хворобу від 11.05.2017 року № 441-п, згідно якого позивача визнано непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час (п. 18 § 3).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, у відповідності до пп. 10 п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі визнання військовослужбовця військово-лікарською комісією непридатним чи обмежено придатним до військової служби - до звільнення з військової служби.

Вказаний пункт також встановлює, що військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади.

Військовослужбовці, які зараховані в розпорядження відповідно до підпунктів 1 - 12 цього пункту, продовжують проходити військову службу згідно з цим Положенням, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають.

Час перебування військовослужбовців на лікуванні, в основній або додатковій відпустці виключається із загального періоду перебування у розпорядженні відповідних командирів (начальників).

Військовослужбовець, якого звільнено з посади, вважається таким, що перебуває у розпорядженні відповідного командира (начальника) військової частини, у списках якої він перебуває, з дня, що настає за днем звільнення, та до дня, з якого він приступив до виконання обов`язків за новою військовою посадою, на яку його призначено (до дня зарахування у розпорядження посадової особи, яка має право призначення на посаду).

Матеріальне та грошове забезпечення військовослужбовців, зарахованих у розпорядження відповідних командирів (начальників), здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 117 наведеного Положення, призначення на посади військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), проводиться в якомога коротший строк, але не пізніше ніж через два місяці з дня звільнення з попередньої посади, за винятком випадків, передбачених підпунктами 12 - 16 пункту 116 цього Положення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у випадку визнання військовослужбовця військово-лікарською комісією непридатним до військової служби, його може бути зараховано в розпорядження.

При цьому, перебування у розпорядженні не означає припинення військової служби. За військовослужбовцем зберігаються всі виплати та гарантії.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджено під час апеляційного розгляду та не заперечується апелянтом, підставою для видання оскаржуваного наказу стало свідоцтво про хворобу від 11.05.2017 року № 441-п, згідно якого позивача визнано непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час, та яке на момент прийняття оскаржуваного наказу було чинним.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуваний пункт наказу прийнятий відповідачем-1 на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством.

Посилання апелянта, як на підставу для скасування оскаржуваного наказу, на те, що у спірному випадку увільнення від займаної посади та зарахування у розпорядження посадової особи, яка має право призначення на посаду, не є обов`язковим та за правилами пп. 10 п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України саме «допускається», колегія суддів вважає безпідставними, оскільки адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, на відповідність закріпленим ст. 2 КАС України критеріям, не повинен втручатись у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог прав осіб, що звертаються до суб`єктів владних повноважень, без порушень принципу розподілу влади. Суд не може перебирати на себе повноваження відповідача та втручатись в його дискреційні повноваження. В даному випадку судом встановлено, що оскаржуваний наказ прийнятий у відповідності до чинного на час прийняття цього наказу свідоцтва про хворобу позивача, згідно якого останнього визнано непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час, що і стало підставою для увільнення позивача від займаної посади та зарахування у розпорядження посадової особи, яка має право призначення на посаду, що цілком відповідає вимогам пп. 10 п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, тобто, відповідач-1 діяв в межах повноважень, що виключає підстави для скасування оскаржуваного наказу.

Крім того, враховуючи, що перебування у розпорядженні не означає припинення військової служби та за військовослужбовцем зберігаються всі виплати та гарантії, колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що п. 18 § 3 наказу відповідача-1 від 01.09.2017 року № 392 права позивача не порушує.

Водночас, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення саме суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають, що начебто певні обставини впливають на їх правове становище.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 15.12.2015 року у справі № 800/206/15.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову та скасування оскаржуваного наказу, доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Миколаївського окружного адміністративного від 16 листопада 2017 року залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України генерала армії України Муженка Віктора Миколайовича, Командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_3 , в/ч НОМЕР_1 , про визнання протиправними дій, визнання протиправним, нечинним та скасування параграфу наказу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верхового Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець