Справа № 826/6245/16
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 квітня 2018 року № 826/6245/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Адвокатського бюро “Володимира Головача”

до

Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про

визнання незаконними дій,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Адвокатське бюро “Володимира Головача” звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

В позовній заяві позивач просить суд :

«Визнати незаконним анулювання реєстрації Адвокатського бюро «Володимира Головача» як платника єдиного податку з 01.07.2015р.»

Позовні вимоги мотивовані недотриманням відповідачем процедури анулювання реєстрації, зокрема, відсутністю будь – яких повідомлень з боку відповідача про проведення перевірок, складання актів чи прийняття рішень, відсутність повідомлення про анулювання, прийняття звітності позивача після анулювання.

При цьому, позивач стверджує про те, що він не отримував рішення про анулювання реєстрації, тому не може оскаржити саме рішення.

Відповідачем позовні вимоги заперечуються з огляду на правомірність дій та рішень, анулювання реєстрації у зв’язку з наявністю податкового боргу позивача., та надсилання позивачу листа з повідомленням про анулювання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2016 відкрито провадження в адміністративній справі №826/6245/16.

Відповідно до Розпорядження від 11.10.2017 №6991, на підставі рішення зборів суддів Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2017, з метою пришвидшення розгляду, адміністративну справу №826/6245/16 передано на повторний автоматичний розподіл справ між суддями.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2017 адміністративну справу №826/6245/16 передано судді Каракашьяну С.К.

В судове засідання 12.12.2017р. представник позивача не з’явився, направивши клопотання про відкладення розгляду справи, у зв’язку з чим розгляд справи було відкладено. В судове засідання 05.02.18р. представник позивача не з’явився, позивачем подано заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Адвокатське бюро “Володимира Головача” зареєстровано в якості платника єдиного податку третьої групи, як платник єдиного податку у реєстрі платників єдиного податку за ставкою 4%.

Як вбачається з заперечень відповідача, відповідачем було направлено позивачу лист від 22.06.2015 року № 27225/10/26-59-15-04-66, яким повідомлено про прийняття рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку на підставі пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 та п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України.

Матеріали справи не містять жодних доказів винесення, існування та направлення позивачу податкових вимог, рішень про визначення податкових зобов’язань та рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку.

Згідно із пунктом 295.3 статті 295 Податкового кодексу України, платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів (підпункт 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 3 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому, реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Враховуючи те, що несплата позивачем узгодженої суми грошового зобов'язання встановлена контролюючим органом на підставі аналізу даних ІС «Податковий блок» в інтегрованій картці платника, а не на підставі акта перевірки, яка, в свою чергу, ним і не проводилася, і позивач заперечує проти існування відповідної заборгованості, суд погоджується з посиланнями позивача про те, що відповідачем порушено умови і порядок прийняття рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2018 року по справі №813/1465/17.

Крім того, в силу положень пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, відповідач зобов'язаний був надіслати позивачу податкову вимогу про сплату боргу у спосіб, визначений Податковим кодексом України, чого зроблено ним не було.

Також суд вважає, що норми статті 299 Податкового кодексу України передбачають, що реєстрація платником єдиного податку анулюється у зв’язку з прийняттям рішення, тобто певного документу податкового органу, який має певний порядок прийняття, доведення до платника та оскарження.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Всупереч вищезазначеним нормам відповідачем не було надано жодних доказів проведення перевірки, винесення, існування та направлення позивачу податкових вимог, рішень про визначення податкових зобов’язань та рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку.

Крім того, суд доходить висновків про порушення відповідачем принципу належного урядування.

Так, відповідно до ст. 8 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) суд визнав незаконне та непропорційне втручання у права заявника, гарантовані статтею 1 Першого протоколу Конвенції. Суд у цьому рішенні підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їх власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Принцип «належного урядування» покладає на державні органи обов'язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку.

Суд вважає, що податковий орган, всупереч зазначеному принципу, прийняв та зареєстрував декларації позивача, подані ним, як платником єдиного податку, вже після анулювання реєстрації позивача.

Суд погоджується з правовою позицією позивача про те, що відсутність обставини прийняття відповідачем рішення про анулювання реєстрації, як конкретного документу, унеможливлює розгляд вимог про його скасування.

При цьому, оскільки позивачем не було заявлено вимог про спонукання відповідача до поновлення запису в реєстру платників єдиного податку чи клопотання про вихід за межі позовних вимог щодо цього, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки вихід за межі позову може суперечити інтересам позивача.

Суд доходить висновків про те, що з урахуванням положень частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, позов має бути задоволено шляхом визнання протиправними дій відповідача.

Зазначені висновки суд мотивує тим, що визнання певних дій незаконними, нормами процесуального Закону не передбачено, у зв’язку з чим, керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 – 11, 19, 72 – 77, 90, 139, 241 – 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Адвокатського бюро “Володимира Головача” задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо анулювання реєстрації Адвокатського бюро «Володимира Головача» як платника єдиного податку з 01.07.2015р.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян