Справа № 127/12068/17
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

м. Вінниця

10 квітня 2018 р. Справа № 127/12068/17

Вінницький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни, розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову по справі за позовом: Вінницького національного аграрного університету до: Вінницької районної ради Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Агрономічна сільська рада Вінницького району Вінницької області про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом Вінницького національного аграрного університету до Вінницької районної ради Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Агрономічна сільська рада Вінницького району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення.

Предметом розгляду адміністративної справи є рішення №1 від 29.01.2016 року Вінницької районної ради Вінницької області 5 сесії 7 скликання про затвердження проекту землеустрою щодо зміни межі території с. Агрономічне Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області.

06.04.2018 року на адресу суду від позивача надійшла заява про забезпечення адміністративного позову за вх. №13439 шляхом зупинення дії рішення Вінницької районної ради Вінницької області від 29 січня 2016 року №1 «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни межі території с. Агрономічне Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області».

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про розгляд даного клопотання без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву, суд виходить з наступного.

Так, мотивами заяви про забезпечення адміністративного позову є те, що рішенням Вінницької районної ради №1 від 29 січня 2017 року встановлено та змінено межі території с. Агрономічне Вінницького району Вінницької області, зокрема, включено в межі населеного пункту с. Агрономічне 474,6783 га земель ДП «Вінницька державна сільськогосподарська дослідна станція».

Вказані земельні ділянки були передані позивачу згідно акта приймання-передачі Державного підприємства «Агрономічне» до Вінницького національного аграрного університету від 13.11.2012, затвердженого Міністерством аграрної політики та продовольства України. Реєстрація права постійного користування земельними ділянками державної власності на території Агрономічної сільської ради Вінницького району за Вінницьким національним аграрним університетом до цього часу в процесі оформлення. Сільський голова села Агрономічне не погоджує межові знаки, тому університет з 2014 року не може завершити належне оформлення землекористування.

Невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення, на переконання заявника, може в майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ВНАУ, за захистом яких він звернувся до суду.

Зазначено, що у позивача наявні реальні побоювання щодо імовірності реалізації оскаржуваного рішення та передачі спірних 474,6783 га земель у власність іншим особам.

Виконання рішення суду в такому разі, на переконання заявника, може не призвести до фактичного захисту прав та інтересів, за яким звернувся позивач у справі. Реалізація оскаржуваного рішення та вчинення будь-якими особами заходів чи дій відносно спірної земельної ділянки (474,6783 га) призведе до ілюзорності судового захисту прав та інтересів, за яким звернувся позивач, поданий адміністративний позов буде не актуальним та втратить свій зміст, оскільки у випадку задоволення позовних вимог не відбудеться реального судового захисту, з огляду на спричинення нових порушень прав та інтересів позивача, які можуть виникнути через існування можливості використання спірної земельної ділянки іншими особами. До того ж, невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може зумовити виникнення інших спорів, для відновлення прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль шляхом ініціювання нових судових процесів, що потягне за собою матеріальні витрати (сплати судового збору, оплати на правову допомогу, тощо).

Заявник вважає, що обраний спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом позову, а отже існує зв'язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом вимоги позивача, тому такі заходи забезпечення позову є достатніми для усунення ймовірності унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту чи поновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач.

Відповідно до вимог ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

За змістом ч. 4 ст. 150 КАС України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов’язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

На підставі ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із системного аналізу вимог наведених норм слідує, що інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов’язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Для застосування заходів забезпечення адміністративного позову обов'язковою умовою є встановлення судом хоча б однієї із наведених вище підстав.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про доцільність вжиття заходів до забезпечення позову при розгляді спору про визнання недійсним рішення районної ради суд виходить з того, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майнові інтереси та/або права позивача будуть погіршені, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх слід буде відновити шляхом вчинення певних дій.

Виходячи зі змісту клопотання про вжиття заходів забезпечення позову та наведених позивачем тверджень в його обґрунтування, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд погоджується, що наведені обставини, дають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення може в майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ВНАУ, за захистом яких він звернувся до суду. Виконання рішення суду в такому разі може не призвести до фактичного захисту прав та інтересів, за яким звернувся позивач у справі. Реалізація оскаржуваного рішення та вчинення будь-якими особами заходів чи дій відносно спірної земельної ділянки (474,6783 га) призведе до ілюзорності судового захисту прав та інтересів, за яким звернувся позивач, поданий адміністративний позов буде не актуальним та втратить свій зміст, оскільки у випадку задоволення позовних вимог не відбудеться реального судового захисту, з огляду на спричинення нових порушень прав та інтересів позивача, які можуть виникнути через існування можливості використання спірної земельної ділянки іншими особами. До того ж, невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може зумовити виникнення інших спорів, для відновлення прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль шляхом ініціювання нових судових процесів, що потягне за собою матеріальні витрати.

Отже, вимоги клопотання про забезпечення позову є співрозмірним заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

При цьому, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову про зупинення дії рішення не скасовує чинність останнього, не змінює обсягу прав та обов'язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених цим актом заходів до вирішення спору.

Заходи забезпечення адміністративного позову у такий спосіб, який просить позивач, відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, застосовуючи заходи забезпечення позову судом не розглядається питання правомірності заявлених позовних вимог і наявності обставин як підстав для задоволення позову. У даному випадку судом встановлюється саме існування спору та обрано адекватні заходи для забезпечення позову, які будуть діяти до моменту вступу у законну силу судового рішення.

Конституційний Суд України у п.9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Нормами ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, та застосовує його з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відтак, вжиті судом заходи забезпечення позову відповідають меті застосування інституту забезпечення адміністративного позову, та є ефективним засобом до вирішення справи по суті.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне задовольнити заяву позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 9, 150, 151, 154, 243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Вінницького національного аграрного університету про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити дію рішення Вінницької районної ради Вінницької області від 29 січня 2016 року №1 «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни межі території с. Агрономічне Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області».

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п’ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна