Справа № 461/758/18
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/2022/18
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС,

на рішення Галицького районного суду міста Львова від 15 лютого 2018 року (суддя - Зубаник Н.Б., час ухвалення - не вказано, місце ухвалення - м. Львів, дата складання повного тексту - не вказана),

в адміністративній справі №461/758/18 за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС,

про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

У лютому 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Львівської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №6120/20900/17 від 23.01.2018 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.470 МК України.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 15.02.2018 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Львівської митниці ДФС №6120/20900/17 від 23.01.2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.2 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у розмірі 3400 грн., а провадження у справі - закрито. Стягнено з Львівської митниці ДФС за рахунок її бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн..

З цим рішенням суду першої інстанції від 15.02.2018 року не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, а тому оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що згідно із нормами ч.2 ст.95 МК України до строків, визначених у ч.1 даної статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст.192 МК України. Нормою ч.1 ст.192 МК України передбачено, що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місце знаходження товарів і транспортного засобу. Позивача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за перевищення встановленого ст.95 МКУ строку доставки товару, транспортних засобів до органу доходів і зборів, а не за не вивезення їх до Республіки Польща. Крім того, апелянт заперечує проти стягнення з нього судового збору.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 15.02.2018 р. і прийняти нове рішення суду, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач апеляційної скарги не визнав, у суді апеляційної інстанції подав відзив, просить оскаржену постанову суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що оскарженою постановою Львівської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №6120/20900/17 від 23.01.2018 року визнано позивача винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.470 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень (а.с. 7-9).

Із змісту матеріалів справи про порушення митних правил видно, що 03.12.2017 року приблизно о 09:01 год. ОСОБА_2, який є водієм ТзОВ «Літо» (м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 48) прибув в зону митного контролю м/п «Краковець» Львівської митниці ДФС на смугу руху «червоний коридор» у напрямку виїзд з України транспортним засобом комерційного призначення марки «IVECO» модель «STRALIS», д.н.з. НОМЕР_1, з напівпричепом бортовим тентованим марки «SCHWARZMULLER» модель «SPA 3/Е», д.н.з. НОМЕР_2, яким він перевозив вантаж карбід кремнію чорний, у кількості 20040 кг.. Відправником товару є ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» (України, м. Запоріжжя, вул. Олексія Поради, 44), а отримувачем товару є «Корунд бенаткі с.р.о.» (Чеська Республіка, Бенаткі над Ізерой, вул. Цукроварницька, 29471). Згідно поданої експортної митної декларації №UA112080/2017/25209, оформленої Запорізькою митницею ДФС 16.11.2017 року, датою доставки вищевказаного вантажу до Львівської митниці ДФС є 26.11.2017 року.

Позивача визнано винним у тому, що він перевищив встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем до органу доходів і зборів, а також документів на ці товари, транспортні засоби, терміном більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб, оскільки митна декларація №UA112080/2017/25209 була оформлена 16.11.2017 року. Відповідно до інформації, наявної в електронній базі, вищевказаний вантаж переміщувався у митному режимі «транзит» до органу доходів і зборів призначення на кордоні і мав бути доставлений в термін до 26.11.2017 року. Однак, товар фактично доставлено у зону митного контролю митниці лише 03.12.2017 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову щодо визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №6120/20900/17 від 23.01.2018 року, виходячи з наступного.

Згідно ст.458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Судом першої інстанції вірно враховано, що згідно ч.1 ст.460 Митного кодексу України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до ст.95 Митного кодексу України, для автомобільного транспорту встановлюється такий строк транзитного перевезення: 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). При цьому до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.192 Митного кодексу України передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці.

Тобто до строку транзитного перевезення не включається час дії обставин непереборної сили.

Згідно з ст.495 Митного кодексу України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Статтею 489 Митного кодексу України встановлено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1.3 «Порядку оформлення і видачі дозволів на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, їх обміну та обліку» (далі - Порядок), затвердженого Наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2004р. № 757, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.08.2004 року за №1075/9674, перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом територією іноземних держав або транзитом через їхні території здійснюється автомобільними перевізниками згідно з вимогами міжнародних договорів України та на підставі належним чином оформлених відповідних дозволів, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Пунктом 1.4 вказаного Порядку передбачено, що перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом між пунктами, розташованими на території іноземної держави, заборонено, якщо на це не отримано відповідного дозволу компетентного органу іноземної держави згідно з вимогами міжнародних договорів України.

Пунктом 3.2 Порядку передбачено, що дозволи для перевезення вантажів оформлюються і видаються водію автомобільного транспортного засобу (автомобільному перевізнику або уповноваженій ним особі) (далі - уповноважена особа) на підставі усного звернення або письмової заяви, в якій зазначаються найменування (прізвище, ім`я, по батькові) автомобільного перевізника та його місцезнаходження (місце проживання), відомості щодо автомобільних транспортних засобів (реєстраційні номери, вантажопідйомність, повна маса), маршруту руху із зазначенням країн відправлення та призначення, а також країн прямування автомобільного транспортного засобу, вантажу (вага, загальна кількість), видів дозволів, які бажає отримати автомобільний перевізник, та пункт видачі дозволів. При цьому для оформлення та видачі дозволу уповноважена особа при усному зверненні та поданні письмової заяви пред`являє документ, що посвідчує особу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, документи на вантаж, за винятком здійснення порожньої подачі транспортного засобу на завантаження до країни відправлення, сертифікати відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Отже, для отримання дозволу на перевезення у випадку переміщення експортного вантажу перевізник згідно вимог чинного законодавства зобов`язаний спочатку завантажитись і лише згодом звертатись із відповідною заявою за видачею дозвільного документа.

Матеріалами справи підтверджується, що пункти видачі дозволів припинили видачу для українських перевізників дозволів на перевезення вантажів територією Республіки Польща 17.11.2017 року.

28.11.2017 року до митниці звернулось ТзОВ «Літо» з листом (вх. №18992/10/13-70-20) про продовження терміну доставки вантажів, через відсутність дозволів Республіки Польща. Позивач працює водієм у ТзОВ «Літо».

21.12.2017 року Львівська торгово-промислова палата, в межах своєї компетенції, розглянула звернення б/н від 19.12.2017 р. Асоціації міжнародних перевізників України, щодо наявності обставин, які привели до неможливості виконання зобов'язань перевезення експортних вантажів автомобільними перевізниками України та видала Висновок щодо обставин, які унеможливили виконання зобов`язань №19-08-5/1369 (далі Висновок ТПП).

Згідно Висновку ТПП Львівська торгово-промислова палата встановила, що особи автомобільні перевізники України, які зобов`язані здійснити транзитне перевезення експортних вантажів у визначені законодавством строки, і які доклали всіх зусиль і використали всі доступні для них можливості для належного виконання зобов`язань щодо дотримання строків транзитного перевезення вантажів, не мали змоги виконати вказані зобов`язання через обставину непереборної сили (форс-мажорну обставину), а саме: відсутність (завершення квоти) дозволів Республіки Польща на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, оскільки така обставина перебуває поза їх контролем, і може вважатися як надзвичайна і невідворотна за даних умов відповідно до законодавства України та міжнародно-правових актів з 17 листопада до 01 грудня 2017 року.

Отже, Львівська ТПП встановила та затвердила належним чином факт, що відсутність дозволів Республіки Польща на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні з 17 листопада по 01 грудня 2017 року є обставиною непереборної сили.

Частиною 3 ст.14 Закону України «Про Торгово-промислові палати» від 02.12.1997 року (далі Закон) визначено, що Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.14-1 Закону, Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Згідно з частиною 2 ст.14-1 Закону, форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Отже, з врахуванням того, що у разі виключення терміну з 17.11.2017 року по 01.12.2017 року з розрахунку строку доставки товарів до Львівської митниці ДФС, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позивачем не був порушений десятиденний строк доставки товарів, оскільки експортна декларація оформлена з 16.11.2017 року до 17.11.2017 року, тобто протягом 1 доби, а з 17.11.2017 року по 01.12.2017 року позивач намагався отримати дозвіл Республіки Польща на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, однак був позбавлений можливості це зробити, про що свідчить висновок Львівської ТПП про існування обставин непереборної сили, а також з 02.12.2017 року по 03.12.2017 року, тобто 2 доби в межах яких позивач прибув до Львівської митниці ДФС.

Також слід зазначити, що експортна декларація оформлена не Львівською митницею ДФС, до якої 03.12.2017 року був доставлений товар, а Запорізькою митницею ДФС, тому згідно статті 95 Митного кодексу України такий строк становить 10 діб, який і був дотриманий позивачем.

З врахуванням наведеного вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності №6120/20900/17 від 23.01.2018 року за порушення митних правил є протиправною і підлягає скасуванню.

Крім цього, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність виходу за межі позовних вимог, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, шляхом закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Однак, з цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає про неправильне написання судом першої інстанції в резолютивній частині рішення суду формулювання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Так, судом вказано про закриття провадження у справі, а правильним повинно бути, згідно ч.3 ст.286 КАС України, формулювання про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає про безпідставне стягнення судом першої інстанції судового збору із відповідача на користь держави, оскільки особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати судового збору.

Таким чином, формулювання рішення суду першої інстанції про необхідність стягнення судового збору слід виключити з резолютивної частини оскарженого рішення.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність зміни рішення суду першої інстанції від 15.02.2018 року.

Керуючись ст.ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС - задоволити частково.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 15 лютого 2018 року в адміністративній справі №461/758/18 за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови - змінити, а саме:

в абзаці другому резолютивної частини рішення суду слова «провадження у справі» замінити словами «справу про адміністративне правопорушення»;

абзац третій резолютивної частини рішення суду щодо стягнення судового збору - виключити.

У решта частині рішення Галицького районного суду міста Львова від 15 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Л.Я. Гудим

Р.Й. Коваль