Справа № 806/1351/17
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Л.А.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"04" квітня 2018 р. Справа № 806/1351/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Шевчук С.М.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Єфремової О.С.,

представника позивача ОСОБА_3

позива ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "06" червня 2017 р. у справі за позовом Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області до ОСОБА_4 про стягнення коштів , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення податкового боргу в сумі 192253,60 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області зазначала, що станом на 27.04.2017 за відповідачем рахується загальна сума заборгованості по платежах до бюджету в розмірі 192253,60 грн. Вказана сума боргу є узгодженою та у добровільному порядку відповідачем не погашена.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 06.06.2017 позов задоволено.

Стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на користь бюджету в особі Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області податковий борг у сумі 192253 (сто дев'яносто дві тисячі двісті п'ятдесят три) грн. 60 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою у позовних вимогах відмовити.

Колегія суддів, заслухавши представників сторін, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа - резидент та знаходиться на обліку в Житомирській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач має заборгованість перед бюджетом у загальній сумі 192253,60 грн., що підтверджується розрахунком (а.с.6) у зв'язку з несплатою відповідачем податкових зобов'язань, які були самостійно визначені ОСОБА_4 у поданій до позивача податковій декларації про майновий стан і доходи (а.с.7).

11 серпня 2016 року позивачем сформовано і виставлено ОСОБА_4 податкову вимогу № 7793-17 на суму узгодженого податкового зобов'язання у розмірі 192253,60 грн. Вимога була направлена відповідачу (а.с.8).

Вказана сума боргу у добровільному порядку відповідачем не погашена, тому позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення податкового боргу в сумі 192253,60 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган при прийнятті податкової вимоги повідомлення-рішення № 7793-17 від 11 серпня 2016 року діяв правомірно, обґрунтовано та в межах наданих йому Податковим кодексом України повноважень, а тому підстави для його скасування відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції і зазначає.

Як вірно вказав суд першої інстанції, частиною 1.1 статті 1 Податкового кодексу України передбачено, що він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України. Отже, настання відповідальності, передбаченої ст.126 ПК України, можливе лише за умови встановлення ознак податкового правопорушення, які визначені ст.109 ПК України, в діяннях особи, що до неї притягається.

Як вбачається з наведених норм, обов'язковою ознакою податкового правопорушення є протиправність діяння платника податків, яке потягло невиконання чи неналежне виконання вимог податкового законодавства.

В контексті приписів ст. 126 ПК України, така протиправність має полягати в несплаті платником податку узгодженої суми грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом.

У відповідності до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

У той же час, відповідно до п. 50.1. ст. 50 ПК України, у разі, якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Отже, вказаними нормами встановлено право платника податку, у разі виявлення помилок в поданій ним податковій звітності, внести відповідні зміни шляхом подання уточнюючої декларації.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що якщо платником податків самостійно виявлено помилку в поданій ним податковій звітності і подано до податкового органу уточнення з виправленням помилок з урахуванням вимог ст. 50 ПК України, то з поданням такого уточнення податкова звітність є виправленою і нівелює правові наслідки помилки, допущеної при її поданні.

Аналогічної правової позиції дотримується і Вищій адміністративний суд в ухвалі від 10.02.2014 року по справі №К/800/54469/13.

Як було встановлено судом апеляційної інстанції, відповідач подавав уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок, допущених у податковій декларації за 2015 рік, 31.05.2016 року, а відтак, узгодження сум податкових зобов'язань, відображених в них, відбулося у вказану дату. Вказане підтверджується квитанцією № 1 про відправлення уточненої податкової декларації та квитанцією № 2 про її отримання Житомирською ОДПІ 31.05.2016 (а.с. 48,49).

Отже, така уточнююча декларація була прийнята податковим органом, проте безпідставно не врахована при проведенні розрахунку боргу.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що твердження позивача щодо порушення відповідачем норм податкового законодавства є помилковими.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів встановила, що у ОСОБА_4 фактично виникло податкове зобов"язання з ПДФО, однак визначення його розміру не входить до компетенції суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

У зв'язку з цим судовий збір за подачу апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції підлягає стягненню з Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області за рахунок її бюджетних асигнувань .

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "06" червня 2017 р. скасувати, та прийняти нову.

В задоволенні адміністративного позову Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області відмовити.

Стягнути з Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3171(три тисячі сто сімдесят одна) грн., 31 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: С.М. Шевчук

В.Б. Шидловський

Повне судове рішення складено "04" квітня 2018 р.