Справа № 199/8681/17
Суддя: Руденко В. В.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/8681/17
РІШЕННЯ

Іменем України

14.03.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Дніпра адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у місті Кривий Ріг Кравченко Олени Дмитрівни, Управління патрульної поліції у місті Кривий Ріг про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Свою позовну вимогу мотивує тим, що 30 листопада 2017 року відповідачем була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БР №195980 та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн., у зв'язку з тим, що позивач 30.11.2017 року, здійснив зупинку на місті що позначено дорожнім знаком 5.38 з додатковою табличкою 7.17 та дорожньою розміткою 1.30 на якому дозволено зупинятись лише інвалідам. З винесеною постановою не згоден, оскільки, коли він паркувався біля магазина, то знаку не бачив, але інспектор йому пояснив, що знак знаходиться зовсім з іншого боку і тому він не міг його бачити, також позивач від'їхав, щоб подивитись чи дійсно є дорожня розмітка, але на місці де він паркувався, було тільки опавше листя, під яким зовсім не було видно дорожньої розмітки. Позивач зазначає про те, що під час здійснення ним паркування дорожню розмітку а також знаку йому не було видно, крім того вважає, що інспектором було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та інспектор не мав права виносити оскаржувану постанови на місці, у зв'язку з чим просить суд скасувати постанову.

Позивача в судове засідання не з'явився, підтримав позовні вимоги просив суд їх задовольнити та слухати справу у його відсутність про, що надав заяву..

Відповідачі до суду не з'явились, надали письмові заперечення проти позову, вважали свої дії правомірними, просили слухати справу у їх відсутність.

Суд, дослідивши наявні докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 30 листопада 2017 року відповідачем була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БР №195980 та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн., у зв'язку з тим, що позивач 30.11.2017 року, здійснив зупинку на місті, що позначено дорожнім знаком 5.38 з додатковою табличкою 7.17 та дорожньою розміткою 1.30, на якому дозволено зупинятись лише інвалідам.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Правил дорожнього руху, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Частиною 5 ст. 77 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до розділу 33 п.5.38 ПДР України, "Місце для стоянки" застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів.

Відповідно до розділу 33 п.7.17 ПДР України "Інваліди". Означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід" відповідно до вимог цих Правил.

Розділ 34 п.1.30 ПДР України позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід".

Як було встановлено в ході розгляду справи, позивачем визнано, що ним здійснено зупинку на місці, що позначено дорожнім знаком 5.38 з додатковою табличкою 7.17 та дорожньою розміткою 1.30, на якому дозволено зупинятись лише інвалідам. Крім того з відеозапису з нагрудної камери добре видно дорожню розмітку, що спростовує посилання позивача на те, що дорожня розмітка була закрита опавшим листям.

Особи, які порушують Правила, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством (п. 1.9 Правил).

Позивач, стверджує, що відповідач не мав права приймати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення, зважаючи на те, що статтею 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, і ці поняття не є тотожними.

Дійсно, Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності Закон України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції, чинній на час вчинення спірних дій та прийняття спірної постанови (21.02.2017 року), суд дійшов висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зазначений Закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

За таких обставин, суд вважає, що в позові позивачу слід відмовити, оскільки відповідачем правомірно було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, законних підстав для її скасування позивачем суду не наведено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ :

У позовних вимогах ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у місті Кривий Ріг Кравченко Олени Дмитрівни, Управління патрульної поліції у місті Кривий Ріг про скасування постанови про адміністративне правопорушення,- відмовити.

Постанову серії БР №195980 по справі про адміністративне правопорушення від 30 листопада 2017 року за ч.5 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Суддя