Справа № 570/5450/17
Суддя: Коробов С.О.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№570/5450/17
Номер провадження 2-а/570/4/2018
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2018 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області, як адміністративний суд, в особі

судді Коробова С.О. ,

з участю

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненької області до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області, третьої особи - Головного управління казначейської служби в Рівненській області, про визнання дій та рішень протиправними та скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У поданій до суду заяві позивач просить визнати протиправними дії та рішення Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області, які полягають у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 01.12.2017 року ВП № 43485781 та постанови про накладення штрафу від 01.12.2017 року ВП № 43485781. Скасувати вказані постанови та направити вищевказаний виконавчий документ до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюждетних коштів.

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що відповідно до частини другої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" (редакція від 02.06.2016 року) рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Також зазначає, що у частині першій статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" зокрема виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Тому вважає дії та рішення Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області в особі державного виконавця Вознюк І.Я. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження по виконанню постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 17 лютого 2014 року та винесення постанови про накладення штрафу на боржника протиправними.

Представник позивача в судовому засіданні зважаючи на вищенаведені обставини повністю підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити поданий позов повністю.

Старший державний виконавець Вознюк І.Я. в судове засідання не зявилася. Від неї до суду надійшов відзив на вищезазначений позов, в якому вона просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви, вказуючи на те, що при винесенні оскаржуваної постанови вона, як державний виконавець діяла в межах повноважень та у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Думку державного виконавця Вознюк І.Я. підтвердив в судовому засіданні і представник відповідача. Просив в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи в судовому засіданні висловив позицію про те, що органи, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів відповідно до положень Закону, Порядку №440 та Порядку № 845, здійснюють виконання лише тих виконавчих документів та рішень судів, що видані чи ухвалені до 01.01.2013 року.

Заслухавши думку сторін по справі та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відділом примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції у Рівненській області, а саме державним виконавцем Вознюк І.Я. винесено:

- постанову про закінчення виконавчого провадження від 01.12.2017 року у зв'язку із невиконанням боржником виконавчого листа № 570/4543/13-а виданого Рівненським районним судом 20.05.14 року. Державним виконавцем повторно накладено штраф у подвійному розмірі та скеровано подання про притягнення службових осіб до кримінальної відповідальності;

- постанову про накладення штрафу від 01.12.2017 року у зв'язку із невиконанням боржником вищевказаного виконавчого документа.

Згідно рішення Рівненського районного суду від 17.02.14 року управління зобов'язано з 08.04.2011 року відновити ОСОБА_4 виплату пенсії у розмірі, визначеному постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 07.05.2010 року в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 07.05.2010 року (набрала законної сили на підставі ухвали Апеляційниого суду Рівненської області від 07.04.2011 року) суд зобовязав управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_4 пенсію в розмірі 8 (вісім) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з 22 лютого 2010 року.

Отже рішення Рівненського районного суду від 17.02.14 року зобов'язує управління виконати Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 07.05.2010 року (прийнята до 01.01.13.), що затверджує розмір виплат.

Із урахуванням повідомлення управління органа ДВС про нарахування стягувачу коштів на виконання постанови Рівненського районного суду від 17.02.2014 року по справі №570/4543/13-а, відповідачем було закінчене виконавче провадження ВП №43485781.

В постанові про закінчення виконавчого провадження від 05.11.2014 року зазначено: Згідно протоколу № 137092 від 19.06.2014 боржником УПФ України в Рівненському районі відновлено ОСОБА_4 виплату пенсії згідно постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 07.05.2010 року. Виплата нарахованих коштів УПФ України в Рівненському районі не проведена, так як в кошторисних призначеннях боржника на поточний рік відсутні кошти, які за своїм призначенням, передбачають вказані в рішенні виплати. Резолютивною частиною рішення суду боржника зобо'язано вчинити певні дії. Виконання рішення суду, яке зобов'язує боржника до вчинення дій здійснюється державним виконавцем в порядку, встановленому статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до частини третої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Постановою про відновлення виконавчого провадження від 09.02.2015 року ВП № 43485781 було зобовязано управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі відновити виплату ОСОБА_4 пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі, визначеному постановою Рівненського районного суду від 07.05.2010 року.

У звязку з неможливістю здійснити відновлення виплати пенсії (виконати рішення суду) через відсутність міжбюджетних трансфертів із Державного Бюджету до Бюджету Пенсійного фонду України (з незалежних причин), управлінням, як боржником по справі тричі надсилались листи-повідомлення відповідачу із проханням закінчити виконавче провадження.

Стосовно виконання постанови про відновлення виконавчого провадження від 09.02.2015 року № 43485781, якою зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі з 08 квітня 2011 року відновити ОСОБА_4 виплату пенсії у розмірі, визначеному постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 07.05.2010 в розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, то дана постанова управлінням виконана в повному обсязі, відповідно до норм чинного законодавства, що підтверджується протоколом від 19.06.2014 року, який неодноразово долучався до матеріалів виконавчого проавдження зокрема листами від 15.07.15 року та від 30.11.17 року.

На виконання Рішення Рівненського районного суду від 17.02.2014 року управління провело нарахування сум пенсії позивачу з дати, зазначеної в рішенні суду по дату, з якої законодавством встановлено інші умови визначення розмірів відповідних виплат, що підтверджується розпорядженням від 06.06.14 року та протоколом від 19.06.14 року.

Зміною законодавства, яке регулює порядок та розміри виплати пенсії особам, що постраждали від аварії на ЧАЕС є прийняття Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2011 рік від 14.06.2011 № 3491-VI (набрав чинності 19.06.2011), яким установлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог п.7 Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 № 745 (діє з 23.07.2011), якою визначені конкретні розміри та відсотки основної та додаткової пенсії, що є предметом судового спору.

Конституційний Суд України рішенням від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 визнав конституційним пункт 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», яким передбачено право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України.

У своєму рішенні Конституційний суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави.

Конституційний Суд України розглядає принцип збалансованості бюджету як один з визначальних поряд з принципами справедливості та пропорційності (розмірності) у діяльності органів державної влади, зокрема в процесі підготовки, прийняття та виконання державного бюджету на поточний рік.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного Кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

За таких умов, на підставі прийнятих рішень Конституційним Судом України відповідно №20-рп/2011 від 26.12.2011 р. та №3-рп/2012 від 25.01.2012 р., випливає, що при визначенні розміру державної соціальної допомоги особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи необхідно було застосовувати постанови Кабінети Міністрів України.

Також необхідно врахувати, що Законом N 76-VIII від 28.12.2014 (набрав чинності з 01.01.15.) внесено зміни до ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відповідно до якого особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Згідно статті 63 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, що постраджали внаслідок Чорнобильської катастрофи фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частиною 2 статті 8 Закону України Про пенсійне забезпечення, частиною 2 статті 72 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, частиною 4 статті 3 Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування закріплено положення, згідно з якими кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, а використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають.

Фінансування соціальних виплат, передбачених законами України Про статус і соціальний захист громадян, що постраджали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та визначення порядку та розмірів таких виплат віднесено до відання Кабінету Міністрів України, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Згідно Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 13 від 29.09.2016 року Про узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв'язку з виконанням рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган або державна установа, підприємство, організація, визначено наступне:

Питання виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган або державна установа, підприємство, організація, регулюють такі нормативно-правові акти: Конституція України, Кодекс адміністративного судочинства України, Бюджетний кодекс України від 08.07.2010 № 2456-VI; ОСОБА_5 України від 21.04.99 № 606-XIV "Про виконавче провадження"; ОСОБА_5 України від 05.06.2012 № 4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (набрав чинності з 01.01.13.); постанова Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників"; постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440 "Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою".

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Таке положення отримало нормативне продовження у частині першій статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (далі - ОСОБА_5), зокрема виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Частини друга, четверта статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачають, що стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду; перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Згідно із частинами другою, шостою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду; перерахування коштів за рішенням суду здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у тримісячний строк з дня надходження документів та відомостей, необхідних для цього, з одночасним направленням повідомлення про виплату коштів державному виконавцю, державному підприємству або юридичній особі.

Поряд із цим відповідно до пункту 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Наведений пункт прийнято у розвиток абзацу другого підпункту 1 пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України , відповідно до якого "рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України... Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень...".

Ще одна особливість закріплена у частинах першій - третій статті 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень". Так, у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, а з державного підприємства або юридичної особи нараховується державним виконавцем протягом п'яти днів з дня отримання ним повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, про перерахування коштів, крім випадку, коли кошти перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Отже, незважаючи на те, що судові рішення мають обов'язковий характер, Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" створено додатковий механізм їх гарантування. Так, частина перша статті 2 передбачає, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, державні підприємство, установа, організація.

Необхідно звернути увагу, що пунктом 2 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 440, 03.09.2014 (далі - Порядок), передбачено, що органами, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів є - головні управління Казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Пункт 3 Порядку передбачає, що рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Державна казначейська служба України здійснює виконання рішень суду за черговістю їх надходження та у межах бюджетних призначень за бюджетною програмою Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою, що підтверджується відповідними роздруківками з офіційного Веб-порталу Державної казначейської служби України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" цей ОСОБА_5 встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.

Терміни в цьому Законі вживаються у значенні, наведеному в Бюджетному кодексі України і Законі України "Про виконавче провадження".

ОСОБА_5 України від 05.06.2012 № 4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" набрав чинності з 01 січня 2013року, а постанова Рівненського районного суду по справі № 570/4543/13-а прийнята 17.02.2014 року, виконавчий лист за вищевказаним рішенням Рівненським районним судом виданий 20.05.14., постанова про відновлення виконавчого провадження прийнята 09.02.2015 року, тобто на момент коли діяв вищезазначений закон, стягувач та державний виконавець зобов'язані були дотримуватись порядку виконання постанови Рівненського районного суду від 17.02.2014 року, що передбачений Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про виконавче провадження рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження орган державної виконавчої служби, приватний виконавець відмовляє у прийнятті виконавчого документа до виконання, про що протягом трьох робочих днів повідомляє стягувача у разі якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення виконавчого провадження на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Отже з 23.07.2011 року не було жодних правових підстав для виплати пенсії ОСОБА_4 в розмірах встановлених в постанові Рівненського районного суду Рівненської області від 07.05.2010 року, оскільки в судовому порядку підлягають захисту вже порушені права та законні інтереси особи, при цьому, захист прав на майбутнє не допускається (ст. 5, 6 КАС України (редакція на момент прийняття вищевказаного рішення) ст. ст. 2,3,7 КАС України (редакція з 15.12.17.).

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України Про виконавче провадження, ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" таке рішення виконується тільки органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 01.12.2017 року ВП № 43485781, постанову про накладення штрафу від 01.12.2017 року ВП № 43485781 за невиконання рішення суду та зобов'язати державного виконавця припинити (закінчити) виконавче провадження стосовно Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області у зв'язку з його фактичним виконанням та направити вищевказаний виконавчий документ до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Керуючись ст.ст. 6, 26, 39, 74 Закону України Про виконавче провадження, ст. ст. 1-5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 13.12.2010 року, Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України № 13 від 29.09.2016 року, ст.ст. 2-15, 77, 229, 241-246, 250, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд:

у х в а л и в :

Адміністративний позов Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненької області до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області, третьої особи - Головного управління казначейської служби в Рівненській області, про визнання дій та рішень протиправними та скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії та рішення Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області які полягають у винесенні постанови про закінчення викоонавчого провадження від 01.12.2017 року ВП № 43485781 та постанови про накладення штрафу від 01.12.2017 року ВП № 43485781.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 01.12.2017 року ВП № 43485781 та постанову про накладення штрафу від 01.12.2017 року ВП № 43485781.

Зобов'язати Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області припинити виконавче провадження ВП № 43485781 стосовно Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо виконання постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 17.02.2014 року по справі № 570/4543/13-а та направити вищевказаний виконавчий документ до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюждетних коштів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу ( п.15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України ).

Суддя Коробов С.О.