Справа № 813/2250/17
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/1367/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,
суддів Гулида Р.М., Улицького В.З.,
за участю секретаря Мельничук Б.Б.
представників відповідача Білик І.М. та Зданевича С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2017 року (ухвалене головуючим суддею Гуликом А.Г. о 12 год 05 хв у м. Львові, повний текст складено 09 січня 2018 року) у справі № 813/2250/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: перший заступник начальника Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України начальника штабу майора Римарчука Ігоря Івановича, начальника Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України підполковника ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування дисциплінарного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просить визнати протиправними і скасувати дисциплінарні стягнення від 25.05.2017, накладені на підполковника ОСОБА_1 , а саме «попередження про неповну службову відповідність», накладене начальником Львівського прикордонного загону підполковником ОСОБА_2 та «догана», накладене начальником штабу майором ОСОБА_3 .
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що вказані дисциплінарні стягнення застосовано до позивача безпідставно на фоні особистих неприязних стосунків з його керівництвом, з порушенням порядку проведення службового розслідування з метою створення підстав для подальшого звільнення з Державної прикордонної служби України.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.12.2017 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано дисциплінарне стягнення «догана», накладене 25.05.2017 на підполковника ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що за результатами службового розслідування по встановленню причин та обставин прорахунків, допущених керівником відділу управління службою штату 25.05.2017, ОСОБА_1 правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення «Попередження про неповну службову відповідність», оскільки
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконною, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови визнати протиправним та скасувати дисциплінарне стягнення накладене на підполковника ОСОБА_1 25.05.2017 начальником Львівського прикордонного загону підполковником ОСОБА_2 «попередження про неповну службову відповідність» та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що службове розслідування відносно позивача протиправно проводилось неуповноваженими особами з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, зокрема Конституції України, Дисциплінарного статуту Збройних сил України та Інструкції про порядок проведення службового розслідування, а результати такого розслідування є неповними, упередженими та не можуть бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності. Вказує на те, що службове розслідування було доручено особі, заінтересованої в результатах його проведення, а саме першому заступнику начальника загону начальник штабу майору ОСОБА_3 , який є ініціатором притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, що заборонено ст. 85 Дисциплінарного статуту ЗС України. Крім цього зазначає, що службове розслідування призначено та проведено в надзвичайно короткий строк, що нівелювало реалізацію права позивача на захист, ініціювання дослідження доказів, які підтверджують його невинуватість, що свідчить про нерозсудливість у прийнятті оскаржуваного рішення.
В судовому засіданні представники відповідача заперечили щодо задоволення та надали пояснення. Просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Колегія суддів зазначає, що позивача та його представника завчасно повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, оскільки повістку останніми отримано 26.03.2018 та 27.03.2018, що підтверджується рекомендованими повідомлення про вручення поштового відправлення з штрихкодовим ідентифікатором № 463 та № 501.
Треті особи, перший заступник начальника Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України начальника штабу майор ОСОБА_3 та начальник Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України підполковник ОСОБА_2 , також належним чином були повідомленні про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з штрихкодовим ідентифікатором № 498 та №480.
02.04.2018 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача, ОСОБА_4 , про відкладення розгляду справи, оскільки 03.04.2018 з 10:00 він здійснює представництво іншої особи в Червоноградському міському суді Львівської області.
В свою чергу ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, клопотань про відкладення розгляду справи чи будь-яких інших заяв чи клопотань про неможливість розгляду справи без нього чи його представника не подавав. А тому колегія суддів дійшла висновку, що позивач мав можливість самостійно брати участь в судовому засіданні, проте таким не скористався та причин неявки не повідомив.
Оскільки інші особи, які беруть участь у справі, окрім представників відповідача, в судове засідання на виклик суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні, суд не вбачає перешкод для розгляду справи в їх відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що позивач - підполковник ОСОБА_1 проходить військову службу в Державній прикордонній службі України з 1994 року. Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 19.10.2015 Західним регіональним управлінням ДПС України, є учасником бойових дій, у 2015 році перебував у службовому відрядженні у зоні проведення антитерористичної операції на сході України. З січня 2016 року проходить службу в Львівському прикордонному загоні Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на посаді заступника начальника штабу - начальника відділу управління служби штабу Львівського прикордонного загону.
18.05.2017 перший заступник начальника загону начальник штабу майор ОСОБА_3 проаналізував діяльність відділу управління службою, за результатами чого склав рапорт від 17.05.2017 № 6217, в якому вказано на виявлені прорахунки позивача, а саме:
протягом березня та квітня 2017 року підполковник ОСОБА_1 не здійснив перевірку наявності порядку обліку та зберігання зброї та боєприпасів відділу управління службою штабу;
протягом звітного періоду 2017 року в журналі обліку заходів підготовки персоналу управління прикордонного загону жодних заходів зі спеціальної підготовки підпорядкованого персоналу та жодних додаткових занять підполковником ОСОБА_1 не обліковано;
звітні документи по підбиттю підсумків роботи відділу за місяць в період з січня по квітень 2017 року відсутні, що ставить під сумнів проведення зазначених заходів;
у ході перевірки 15.05.2017 окремих елементів бойової готовності прикордонного загону виявлено ряд прорахунків в діяльності посадових осіб відділу, пов`язаних з оповіщенням та збором персоналу, а саме: оповіщення здійснювалось без врахування першочерговості, так як посадові особи чергової зміни не знали про даний список; журнал з адресами проживання не відповідав вимогам керівних документів, інформація в журналі була не оновлена, що не дало змоги якісно провести збір та оповіщення персоналу прикордонного загону;
наказом по прикордонному загону №21-од від 23.02.2017 внесено зміни в завдання відділу управління службою штабу, разом з тим відповідні зміни в положення про підрозділ та посадові обов`язки персоналу не внесені;
18.05.2017 для подальшого проходження служби до підрозділу прибула сержант ОСОБА_5 , разом з тим заходи по становленні на посаду з військовослужбовцем організовані не були, план вводу та становлення на посаду відсутній, офіцер - наставник не визначений.
Наказом начальника Львівського прикордонного загону підполковника ОСОБА_2 від 18.05.2017 № 386-аг «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування з вказаного питання в період з 18.05.2017 по 25.05.2017.
Наказом начальника Львівського прикордонного загону від 25.05.2017 №618-аг за результатами проведеного службового розслідування позивачу оголошено дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність». Стягнення внесено в службову картку з наступним формулюванням:
за порушення вимог частини 1, розділу 3, ст.112 Статуту внутрішньої служби ЗС України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, а саме за не здійснення перевірки наявності, стану та обліку озброєння та боєприпасів протягом березня та квітня 2017 року;
пункту 26 наказу начальника Львівського прикордонного загону від 04.12.2016 №2010 ОД «Про організацію експлуатації стрілецької зброї, боєприпасів та забезпечення їх зберігання в 2017 році», а саме за не здійснення начальником відділу управління служби штабу щомісячної перевірки наявності зброї та боєприпасів;
пункту 6.33 наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 13.12.2016 №188 «Про підготовку ОС Держприкордонслужби України в 2017 р.», а саме за неналежну організацію спецпідготовки персоналом відділу управління служби штабу;
посадових інструкцій, затверджених наказом начальника Львівського прикордонного загону від 24.06.2016 №111од, а саме за упущення в роботі щодо щомісячного підведення підсумків роботи відділу за місяць, неналежну організацію оповіщення та збору персоналу прикордонного загону у відповідності до нормативних документів, послабленні контролю за виконанням комплексу заходів, передбачених мобілізаційним планом за напрямком діяльності відділу;
п.24 Положення про наставництво в органах та підрозділах Держприкордонслужби України, затверджене наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 22.03.2010 №205, а саме за незакріплення наставника за солдатом Аксьоновою.».
В цей же день - 25.05.2017 перший заступник начальника Львівського прикордонного загону - начальник штабу майор ОСОБА_3 усно оголосив позивачу дисциплінарне стягнення «догана»: за порушення вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, де зазначено, що військова дисципліна зобовязує кожного військовослужбовця: додержуватись Конституції та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів та ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України де зазначено, що військовослужбовець зобовязаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обовязок, беззастережно виконувати накази командирів», у зв`язку з чим згодом подав начальнику Львівського прикордонного загону рапорт № 6478.
Начальник Львівського прикордонного загону підполковник Мельник С.О. на вказаному рапорті наклав резолюцію НШ (начальник штабу), НВК (начальник відділу кадрів): внести зміни в службову картку, долучити до матеріалів службового розслідування.
Вважаючи такі дисциплінарні стягнення протиправними позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів зазначає, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови визнати протиправним та скасувати дисциплінарне стягнення накладене на підполковника ОСОБА_1 25.05.2017 начальником Львівського прикордонного загону підполковником Мельником С.О. «попередження про неповну службову відповідність». В іншій частині апелянт вважає рішення законним та таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам Закону.
Інші учасники рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржили, а тому суд вважає за потрібне перевірити законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, її загальну структуру, чисельність, функції, та повноваження відповідно до Конституції України визначено Законом України «Про Державну прикордонну службу України» .
Відповідно до ст.1 якого на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.
Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» визначено, що Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.
Відповідно до ст. 10 цього Закону органи охорони державного кордону безпосередньо виконують поставлені перед Державною прикордонною службою України завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону України.
Прикордонний загін є основною оперативно-службовою ланкою Державної прикордонної служби України, на яку покладаються охорона певної ділянки державного кордону самостійно чи у взаємодії з іншими органами охорони державного кордону та Морською охороною, забезпечення дотримання режиму державного кордону і прикордонного режиму, а також здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів.
Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» ійськовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених ст. 20 цього Закону.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України.
Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до п. 1 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Пунктом 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Згідно з ч. 1 ст. 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Таким чином, суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.
Відповідно до ст. 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а)зауваження; б)догана; в)сувора догана; г)попередження про неповну службову відповідність; д)пониження в посаді; е)пониження військового звання на один ступінь; є)звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж)позбавлення військового звання.
Згідно з п. 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до п. 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування за фактами невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцями своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни, порядку несення служби або громадського порядку визначені Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затвердженою наказом адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.05.2005 № 111.
Згідно з п. 6 Інструкції підставою для призначення службового розслідування можуть бути рапорти посадових та службових осіб добового (прикордонного) наряду, командирів підрозділів, начальників служб, інших посадових осіб, окремих військовослужбовців, заяви (скарги) громадян, подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції, а також інші повідомлення про правопорушення, події, що потребують з`ясування обставин, за яких вони сталися.
Відповідно до п. 17 Інструкції розслідування має встановити: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії або бездіяльність військовослужбовця, який вчинив правопорушення; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів та керівних документів або посадових інструкцій, які було порушено; ступінь провини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму провини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.
Згідно з п.18 Інструкції за результатами службового розслідування складається висновок.
Висновки щодо допущених військовослужбовцем порушень в обов`язковому порядку повинні підтверджуватися посиланнями на наявні докази.
Керуючись наведеним вище колегія суддів вважає, що притягненню до дисциплінарної відповідальності повинно передувати встановлення факту невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків або порушення ним військової дисципліни або громадського порядку, такий факт фіксується у висновку службового розслідування, яке проводиться з дотриманням встановленої процедури, а вид дисциплінарного стягнення повинен обиратись з врахуванням характеру та обставин вчиненого правопорушення, його наслідків, попередньої поведінки, а також тривалості військової служби та рівня знань про порядок служби.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання наказу начальника Львівського прикордонного загону підполковника ОСОБА_2 від 18.05.2017 № 386-аг було проведено службове розслідування з метою встановлення причин та причин виявлених прорахунків.
Як встановив суд першої інстанції з 19.05.2017 по 24.05.2017, включно, позивач перебував на лікарняному, проходив стаціонарне лікування в госпіталі, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №1747 від 24.05.2017.
У ході вказаного службового розслідування вчинялися дії, спрямовані на відібрання пояснень у позивача. Так, 22.05.2017 індивідуально, а 24.05.2017 та 25.05.2017 в присутності підполковника ОСОБА_6 та майора ОСОБА_7 до позивача приходив його підлеглий - начальник 2-ої групи оперативних чергових відділу управління службою майор ОСОБА_8 з питань надання пояснень щодо службового розслідування.
В подальшому 25.05.2017 близько 09.00 год. на ранковій нараді штабу майор ОСОБА_3 повторно запропонував підполковнику ОСОБА_1 в присутності ряду офіцерів штабу надати письмові пояснення та визначив йому термін до 10.00 год. того ж дня.
25.05.2017 позивач подав рапорт № 6467, в якому зазначив, що пояснення від нього вимагала неуповноважена особа, яка є нижчою за званням, за посадою і є підлеглим позивача, а тому пояснення будуть надані в присутності адвоката.
У судовий засіданнях в суді першої інстанції 14.12.2017 та 28.12.2017 свідки підполковник ОСОБА_6 та майор ОСОБА_7 пояснили, що в їхній присутності до позивача приходив майор ОСОБА_8 та нагадував йому про необхідність надати пояснення, проте позивач, так і не надав.
Також допитаний у судовому засіданні 28.12.2017 свідок майор ОСОБА_8 пояснив, що він не відбирав від позивача пояснень по факту службового розслідування. За дорученням майора ОСОБА_3 він лише приніс позивачу бланк пояснень, які поклав на стіл. Проте, вказаного бланка позивач не взяв. Свідок пояснив, що він не залучався до проведення службового розслідування та жодних дій по його проведенню не вчиняв.
За результатами цього службового розслідування було складено висновок в якому підтверджено відомості зазначені в рапорті, а саме:
протягом березня та квітня 2017 року підполковник ОСОБА_1 не здійснив перевірку наявності порядку обліку та зберігання зброї та боєприпасів відділу управління службою штабу;
протягом звітного періоду 2017 року в журналі обліку заходів підготовки персоналу управління прикордонного загону жодних заходів зі спеціальної підготовки підпорядкованого персоналу та жодних додаткових занять підполковником ОСОБА_1 не обліковано;
звітні документи по підбиттю підсумків роботи відділу за місяць в період з січня по квітень 2017 року відсутні, що ставить під сумнів проведення зазначених заходів;
у ході перевірки 15.05.2017 окремих елементів бойової готовності прикордонного загону виявлено ряд прорахунків в діяльності посадових осіб відділу, пов`язаних з оповіщенням та збором персоналу, а саме: оповіщення здійснювалось без врахування першочерговості, так як посадові особи чергової зміни не знали про даний список; журнал з адресами проживання не відповідав вимогам керівних документів, інформація в журналі була не оновлена, що не дало змоги якісно провести збір та оповіщення персоналу прикордонного загону;
наказом по прикордонному загону №21-од від 23.02.2017 внесено зміни в завдання відділу управління службою штабу, разом з тим відповідні зміни в положення про підрозділ та посадові обов`язки персоналу не внесені;
18.05.2017 для подальшого проходження служби до підрозділу прибула сержант ОСОБА_5 , разом з тим заходи по становленні на посаду з військовослужбовцем організовані не були, план вводу та становлення на посаду відсутній, офіцер - наставник не визначений.
У зв`зку з порушенням вимог ч. 1, розділу 3, ст.112 Статуту внутрішньої служби ЗС України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV; пункту 26 наказу начальника Львівського прикордонного загону від 04.12.2016 №2010 ОД «Про організацію експлуатації стрілецької зброї, боєприпасів та забезпечення їх зберігання в 2017 році»; пункту 6.33 наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 13.12.2016 №188 «Про підготовку ОС Держприкордонслужби України в 2017»; посадових інструкцій, затверджених наказом начальника Львівського прикордонного загону від 24.06.2016 №111од; п.24 Положення про наставництво в органах та підрозділах Держприкордонслужби України, затверджене наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 22.03.2010 №205, а саме за незакріплення наставника за солдатом ОСОБА_9 запропоновано запропоновано притягнути підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, наклавши на нього дисциплінарне стягнення попередження про неповну службову відповідність.
Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані порушення, які встановленні під час проведення службової перевірки підтверджуються матеріалами справи та поясненнями свідків в суді першої інстанції.
Щодо покликання апелянта на те, що пояснення від нього вимагала неуповноважена особа, майор ОСОБА_8 , яка є нижчою за званням, за посадою і є підлеглим позивача, такі є безпідставними, оскільки, як встановлено судом майор ОСОБА_8 не залучався до проведення службового розслідування та жодних дій по його проведенню не вчиняв, а лише за дорученням майора ОСОБА_3 приніс позивачу бланк пояснень, які поклав на стіл.
Доводи апелянта, щодо протиправності проведення службового розслідування начальником штабу майором ОСОБА_3 , оскільки саме за його рапортом призначене службове розслідування, не спростовують висновки суду першої інстанції, який вказав, що згідно з витягом з штатно-посадового обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 заступник начальника загону начальник штабу Львівського прикордонного загону підполковник ОСОБА_3 мав достатні повноваження для проведення службового розслідування в силу ст. 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, п. 11 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, якими не встановлено заборони проводити службове розслідування особам, які є начальниками військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню.
Разом з тим суд звертає увагу на те, що апелянт неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, зокрема, накладена сувора догана наказом від 22.12.2016 № 1489АГ та сувора догана накладена наказом від 12.05.2017.
Таким чином, колегією суддів на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження наявних у матеріалів справи доказів встановлено, що під час службового розслідування встановлено факт невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, який зафіксований у висновку службового розслідування, яке проведено з дотриманням встановленої процедури, а вид дисциплінарного стягнення відповідає характеру та обставин вчиненого правопорушення.
У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2017 року у справі № 813/2250/17 без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Р. М. Гулид
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 06 квітня 2018 року