Справа № 810/2218/17
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2218/17 Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Судді-доповідача - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2018 року (повний текст виготовлено 05 лютого 2018 року) у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Галкіна Євгена Володимировича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київщина-Інвест» про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Галкіна Євгена Володимировича №35642906 від 13 червня 2017 року.

2) визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Галкіна Євгена Володимировича №35643221 від 13 червня 2017 року.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що оспорюваними рішеннями за ТОВ «Київщина-Інвест» було зареєстроване право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:033:0055 та :03:033:0058.

Позивач стверджує, що власником вказаних земельних ділянок є ПАТ АБ «Укргазбанк» відповідно до договорів про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку, укладених між ПАТ «АКБ «Київ» як неплатоспроможним банком та ПАТ АБ «Укргазбанк».

Разом з тим, рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2016 у справі № 911/3879/15, яке фактично слугувало підставою для прийняття оспорюваних рішень, не могло бути підставою для державної реєстрації права власності на вказані земельні ділянки, оскільки ним не встановлено обставин щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2018 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Зокрема, апелянт посилався на те, що судом першої інстанції не було враховано, що оскаржувані рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Галкіна Євгена Володимировича порушують права та інтереси ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» і є незаконними, тому підлягають скасуванню в судовому порядку.

Так, оспорюваними рішеннями за ТОВ «Київщина-Інвест» було зареєстроване право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:033:0055 та :03:033:0058.

Однак, спірні земельні ділянки на законних підставах належать ПАТ «АБ «Укргазбанк».

При цьому, апелянт наголошує, що судом першої інстанції не було враховано, що рішенням Господарського суду Київської області від 07.07.2016 у справі №911/3879/15, постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2017 у справі №911/3879/15 та постановою Вищого господарського суду України від 05.04.2017 у справі №911/3879/15 вирішено лише питання витребування спірного майна у ПАТ «АБ «Укргазбанк» на користь ТОВ «Київщина-Інвест», при цьому вказані судові рішення не стосуються права власності та інших речових прав на нерухоме майно, тобто такі документи не могли бути підставою для проведення державної реєстрації права власності на земельні ділянки.

З огляду на положення статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор при проведенні оскаржуваної реєстраційної дії діяв всупереч закону, оскільки йому не було надано відповідне судове рішення про скасування державної реєстрації права власності ПАТ «АБ «Укргазбанк».

Наведене свідчить про порушення державним реєстратором вимог статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У відзиві на апеляційну скаргу третьою особою ТОВ «Київщина-Інвест» зазначено, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.01.2018 законно та обґрунтовано відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Так, згідно пункту 67 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння на підставі рішення суду є підставою для здійснення державної реєстрації права власності за умови наявності у особи, на користь якої витребувано майно, правовстановлюючих документів на витребуване майно, перелік яких визначено статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

При цьому, відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.06.2017 №90519322 та №90518570, 13.06.2017 державним реєстратором КП «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Галкіним Є.В. на підставі постанови Вищого господарського суду України від 05.04.2017 у справі №911/3879/17 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №304321 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Крім того, вказаною постановою Вищого господарського суду України від 05.04.2017 у справі №911/3879/17 встановлено, що з огляду на відсутність у ПАТ «АКБ «Київ» відповідних повноважень на передачу майна ТОВ «Київщина-Інвест», майно вважається таким, що вибуло з володіння власника не з його волі, а шляхом неправомірних дій особи (ПАТ «АКБ «Київ»), яка безпідставно перебрала на себе повноваження власника майна, у зв'язку з чим майно було передано особі (ПАТ «АБ «Укргазбанк»), яка була обізнана про відсутність законних прав для розпорядження цим майном, а тому може бути витребувано незалежно від встановлення добросовісності набувача.

Також, третьою особою ТОВ «Київщина-Інвест» подано до суду апеляційної інстанції клопотання про закриття провадження у справі, зважаючи на правову позицію, висловлену у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 у справі 3369/2550/17 (провадження №11-112апп18) згідно якої у справі, що розглядається, оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких існує спір про право цивільне, у межах якого можуть бути розв'язані й питання, пов'язані з реєстрацією права власності на будівлю, а тому цей спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивачки у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

При цьому, ТОВ «Київщина-Інвест» зазначає, що оскільки у справі, що розглядається, спір випливає з договірних відносин, заявлений з підстав порушення права власності позивача, та пов'язаний з виконанням/невиконанням умов цивільно-правових угод, тобто даний спір не є публічним, а стосується цивільного права і має приватно-правовий характер.

Відтак, зважаючи на викладене, даний спір не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, тому справа підлягає закриттю.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем до суду апеляційної інстанції не надано.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 06 липня 2015 року між ПАТ «АКБ «Київ» (за договором - неплатоспроможний банк) та ПАТ АБ «Укргазбанк» (за договором - приймаючий банк) укладено договір про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 4546, відповідно до пункту 1.1 якого неплатоспроможний банк передає у власність, а приймаючий банк приймає у власність нерухоме майно - земельну ділянку, що належить на праві власності неплатоспроможному банку: земельну ділянку, розташовану за адресою: Київська область, Обухівський р-н, смт. Козин, кадастровий номер :03:033:0055, реєстраційний номер майна 31, площею 1,0887 га (а.с. 17 Том I).

Також, 06.07.2015 між ПАТ «АКБ «Київ» (за договором - неплатоспроможний банк) та ПАТ АБ «Укргазбанк» (за договором - приймаючий банк) укладено договір про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 4545, відповідно до п. 1.1 якого неплатоспроможний банк передає у власність, а приймаючий банк приймає у власність нерухоме майно - земельну ділянку, що належить на праві власності неплатоспроможного банку: земельну ділянку, розташовану: Київська область, Обухівський р-н, смт. Козин, кадастровий номер :03:033:0058, реєстраційний номер майна 31, площею 4, 5141 га (а.с. 17 Том I).

На підставі вказаних договорів за ПАТ АБ «Укргазбанк» було зареєстроване право власності на земельні ділянки з кадастровим номером :03:033:0055 та :03:033:0058 про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були здійснені записи з індексним номером 22626245 від 06.07.2015 та 22621891 від 06.07.2015, відповідно.

Рішенням Господарського суду Київської області від 07.07.2016 у справі № 911/3879/15 позов ТОВ «Київщина-Інвест» до ПАТ АБ «Укргазбанк» та ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Національного банку України та Міністерства фінансів України, про визнання договорів недійсними та витребування земельної ділянки - задоволено (а.с. 85-92 Том I).

Визнано недійсним договір про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку від 06.07.2015, який укладено між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Київ» та Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком «Укргазбанк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О., зареєстрований в реєстрі за №4546.

Визнано недійсним договір про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку від 06.07.2015, який укладено між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Київ» та Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком «Укргазбанк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О., зареєстрований в реєстрі за №4545.

Витребувано з чужого незаконного володіння Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина-Інвест» земельну ділянку площею 4,5141 га, кадастровий номер :03:033:0058, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, ТІЗ «Грін-Зунд», цільове призначення (використання): для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку, площею 1,0887 га, кадастровий номер :03:033:0055, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, ТІЗ «Грін-Зунд», цільове призначення (використання): для ведення особистого селянського господарства.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2017 та постановою Вищого господарського суду від 05.04.2017 рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2016 у справі № 911/3879/15 залишено без змін (а.с. 93-108 Том I).

Ухвалою Верховного суду України від 03.07.2017 відмовлено у допуску справи № 911/3879/15 до провадження Верховного суду (а.с. 109-110 Том I).

При цьому, у червні 2017 року ТОВ «Київщина-Інвест» звернулось до державного реєстратора КП «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області із заявами про скасування записів у Державному реєстрі прав №22626245 від 06.07.2015 та №22621891 від 06.07.2015 про державну реєстрацію права власності ПАТ АБ «Укргазбанк» на земельні ділянки з кадастровим номером :03:033:0055 та :03:033:0058 та державну реєстрацію вказаних земельних ділянок за ТОВ «Київщина-Інвест» (а.с. 137-142 Том I).

Як вбачається з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.06.2017 №90519322 та №90518570, 13.06.2017 державним реєстратором КП «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Галкіним Є.В. на підставі постанови Вищого господарського суду України від 05.04.2017 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №304321 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме:

- індексний номер 35643221, відповідно до якого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було здійснено запис №20878308 про державну реєстрацію права власності ТОВ «Київщина-Інвест» на земельну ділянку з кадастровим номером :03:033:0055.

- індексний номер 35642906, відповідно до якого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було здійснено запис №20877059 про державну реєстрацію права власності ТОВ «Київщина-Інвест» на земельну ділянку з кадастровим номером :03:033:0058 (а.с. 30-35 Том I).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідача та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ТОВ «Київщина-Інвест» надало державному реєстратору правовстановлюючий документ на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:033:0055 та :03:033:0058 та враховуючи, що право власності ПАТ АБ «Укргазбанк» на вказані земельні ділянки припинилось з набранням законної сили рішеннями судів у справі № 911/3879/15, тому відповідач мав правові підстави для здійснення державної реєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:033:0055 та :03:033:0058 за ТОВ «Київщина-Інвест, відтак позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що рішеннями господарських судів у справі № 911/3879/15 підтверджується, що позивач не має будь-яких речових прав на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:033:0055 та :03:033:0058, щодо яких вчинялись реєстраційні дії, тому будь-які процедурні порушення, які могли бути допущені відповідачем під час здійснення державної реєстрації права власності за ТОВ «Київщина-Інвест» на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:033:0055 та :03:033:0058, не порушують прав позивача у сфері публічних правовідносин.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Так, умови та порядок здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно встановлені нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» №1942-VI від 01.07.2004 (далі - Закон №1942-VI) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок №1127).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1942-VI цей Закон регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державна реєстрація прав на об'єкт незавершеного будівництва та їх обтяжень у випадках, установлених законом, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об'єкта.

Згідно статті 2 Закону №1942-VI державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до частини першої статті 4 Закону №1952-VI державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

За правилами частини третьої статті 10 Закону №1952-VI державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;

7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує реєстраційні справи у паперовій формі.

Згідно частини першої статті 18 Закону №1952-VI державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Таким чином, надаючи оцінку діям державного реєстратора при здійсненні державної реєстрації прав та їх обтяжень, необхідно враховувати вищенаведені етапи державної реєстрації.

Згідно пункту 40 Порядку № 1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.

Частиною першою статті 27 Закону №1952-VI передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Пунктом 67 Порядку № 1127 передбачено, що для державної реєстрації права власності у разі витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння на підставі рішення суду подаються необхідні для відповідної реєстрації документи, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують право власності на нерухоме майно належного власника.

Для державної реєстрації права власності у разі розірвання договору, за яким відбувся перехід права власності на нерухоме майно, на підставі рішення суду подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують право власності на нерухоме майно відчужувача до укладення такого договору.

Таким чином, у разі витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння на підставі рішення суду, підставою для державної реєстрації є документи (документ), передбачені статтею 27 Закону № 1952-IV.

Як свідчать матеріали справи, згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.06.2017 №90519322 та №90518570, право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:033:0055 та :03:033:0058 зареєстроване за ТОВ «Київщина-Інвест» на підставі постанови Вищого господарського суду України від 05.04.2017 у справі № 911/3879/15 та державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №304321 (а.с. 30-35 Том I).

Як вбачається з державного акта серії ЯБ №304321, що зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №0048, ТОВ «Київщина-Інвест» є власником земельних ділянок з кадастровими номерами :03:033:0055 та :03:033:0058, що знаходяться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, ТІЗ «Грін-Зунд» (а.с. 111-112 Том I).

При цьому, згідно рішення Господарського суду Київської області від 07.07.2016 у справі № 911/3879/15, постанови Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2017 та постанови Вищого господарського суду від 05.04.2017, рішенням Господарського суду Київської області від 07.07.2016 встановлено незаконність договорів від 06.07.2015 за №4545 та №4546, укладених між АКБ «Київ» та ПАТ АБ «Укргазбанк», предметом яких були земельні ділянки з кадастровими номерами :03:033:0055 та :03:033:0058.

Так, земельні ділянки з кадастровими номерами :03:033:0055 та :03:033:0058 були передані у власність ПАТ АБ «Укргазбанк» за спірними договорами від 06.07.2015 за №4545 та №4546 про передачу приймаючому банку (ПАТ АБ «Укргазбанк») нерухомого майна неплатоспроможного банку ПАТ АКБ «Київ», у якого було відсутнє право власності на відповідне майно у зв'язку з визнанням недійсним в судовому порядку договору міни (на підставі якого спірне майно було фактично передане ПАТ АКБ «Київ»).

Вказаний договір міни від 13.08.2009, укладений між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Київ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київщина-Інвест» у судовому порядку визнано недійсним.

ПАТ «АКБ «Київ» не набувало право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:033:0055 та :03:033:0058 і відповідне право наявне у ТОВ «Київщина-Інвест» на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 304321, виданого Обухівським районним відділом Київської регіональної філії Центр ДЗК 23.01.2006, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 0048.

Під час розгляду справи № 911/3879/15 суди встановили, що внаслідок неправомірного укладення АКБ «Київ» та ПАТ АБ «Укргазбанк» договорів про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку від 06.07.2015 за №4545 та №4546, АКБ «Київ» та ПАТ АБ «Укргазбанк» протиправно позбавили ТОВ «Київщина-Інвест» права власності на земельні ділянки площею 4,5141 га, кадастровий номер :03:033:0058 та площею 1,0887 га, кадастровий номер :03:033:0055.

Згідно частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що оскільки ТОВ «Київщина-Інвест» надало державному реєстратору правовстановлюючий документ на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:033:0055 та :03:033:0058 та враховуючи, що право власності ПАТ АБ «Укргазбанк» на вказані земельні ділянки припинилось з набранням законної сили рішеннями судів у справі № 911/3879/15, тому відповідач мав правові підстави для здійснення державної реєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:033:0055 та :03:033:0058 за ТОВ «Київщина-Інвест».

Доводи апелянта про те, що прийняті рішення у справі № 911/3879/15 не могли бути підставою для проведення оспорюваної державної реєстрації, оскільки вказаними рішеннями було витребувано майно у ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ТОВ «Київщина-Інвест», однак такі рішення не стосуються права власності та інших речових прав на нерухоме майно, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Як вже зазначалось, згідно пункту 67 Порядку № 1127 витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння на підставі рішення суду є підставою для здійснення державної реєстрації права власності за умови наявності у особи, на користь якої витребувано майно, правовстановлюючих документів на витребуване майно, перелік яких визначено статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Так, частиною першою статті 27 Закону № 1952-IV зазначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, в тому числі зокрема: державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Крім того, у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) нечинними» зазначено, що судове рішення про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи про витребування майна з чужого незаконного володіння особи, за якою зареєстровано право власності на майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає такій реєстрації, за позивачем (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

До того ж, підставою для проведення реєстраційних дій щодо оспорюваного майна, крім рішень судів у справі № 911/3879/15, був також державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 304321.

До тверджень позивача про відсутність правових підстав для скасування права власності ПАТ АБ «Укргазбанк» на зазначені земельні ділянки у зв'язку з відсутністю будь-яких судових рішень про скасування державної реєстрації прав на них за ПАТ АБ «Укргазбанк», з огляду на положення статті 26 Закону № 1952-IV, суд апеляційної інстанції відноситься критично, з огляду на таке.

У відповідності до частини другої статті 26 Закону № 1952-IV у разі скасування на підставі рішення суду, рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У даному випадку, право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:033:0055 та :03:033:0058 за ПАТ АБ «Укргазбанк» було зареєстроване на підставі договорів від 06.07.2015 за №4545 та за №4546 про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку, які були визнані недійсними рішенням Господарського суду Київської області від 07.07.2016 у справі № 911/3879/15.

Таким чином, відповідач мав правові підстави для внесення записів про скасування державної реєстрації прав власності ПАТ АБ «Укргазбанк» на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:033:0055 та :03:033:0058.

При цьому, вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації прав визначений у статті 24 Закону № 1952-IV, згідно якої державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Разом з тим, інші обставини, які виключали б можливість державної реєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:033:0055 та :03:033:0058 за ТОВ «Київщина-Інвест» у матеріалах справи - відсутні.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення).

З рішень господарських судів у справі № 911/3879/15 та з матеріалів справи вбачається, що позивач не має будь-яких речових прав на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:033:0055 та :03:033:0058, щодо яких вчинялись реєстраційні дії.

Відтак, будь-які процедурні порушення, які могли бути допущені відповідачем під час здійснення державної реєстрації права власності за ТОВ «Київщина-Інвест» на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:033:0055 та :03:033:0058, не порушують прав позивача у сфері публічних правовідносин.

Фактично розглядуваний адміністративний позов спрямований на позбавлення особи, яка не є відповідачем у справі, права власності на належні їй земельні ділянки.

Твердження апелянта щодо подачі неповного пакету документів третьою особою державному реєстратору, а саме відсутність довіреності та квитанції про сплату адміністративного збору для проведення оскаржуваних реєстраційних дій, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої п. 9 Порядку №1127 разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

Згідно п. 8 Порядку №1127 у разі подання заяви уповноваженою на те особою державний реєстратор, уповноважена особа перевіряє обсяг повноважень такої особи на підставі документа, що підтверджує її повноваження діяти від імені іншої особи.

Відтак, зважаючи на викладене, без вказаних документів державний реєстратор не може проводити будь-які реєстраційні дії, відтак відсутність їх зазначення у картках прийому заяви не може свідчити про порушення процедури державної реєстрації, оскільки вказані документи були пред'явлені при подачі відповідних заяв.

Крім того, як встановлено раніше, суд прийшов до висновку, що права позивача не були порушені діями відповідача, оскільки позивач не є власником земельних ділянок у справі, що розглядається, тому доводи позивача про порушення процедури державної реєстрації на земельні ділянки не заслуговують на увагу із вказаних підстав також.

Згідно частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність обставин, які б свідчили про незаконність рішень державного реєстратора КП «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Галкіна Є.В. від 13.06.2017 з індексними номерами 35643221 та 35642906.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання ТОВ «Київщина-Інвест» про закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Згідно частини першої ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У частині першій статті 3 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

У випадку, якщо суб'єкт у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є вимоги позивача визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Галкіна Євгена Володимировича.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки суб'єктний склад спірних відносин свідчить про публічно-правовий характер даного спору, який виник та пов'язаний зі здійсненням державним реєстратором владних управлінських функцій, тому даний спір повинен розглядатись у порядку та у спосіб, передбачений КАС України.

Поряд з цим, під час вирішення такого спору суд має надати оцінку виключно діям та рішенню суб'єкта владних повноважень, не втручаючись в оцінку цивільно-правових правовідносин.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що визнання державою фактів виникнення, зміни та припинення прав на нерухоме майно являється владною управлінською функцією, правом здійснення якої у визначених Законом випадках наділені державні реєстратори, які при реалізації свої повноважень виступають суб'єктом владних повноважень, отже, підстав розгляду цієї справи у межах заявлених позовних вимог за правилами цивільного судочинства не вбачається.

Щодо посилань ТОВ «Київщина-Інвест» на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 у справі 3369/2550/17 (провадження №11-112апп18) колегія суддів зазначає наступне.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір у справі не є публічно-правовим, так як спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди.

Однак, висновки щодо застосування норм права, викладені у вказаній постанові безпосередньо не можуть бути застосовані до правовідносин між сторонами у даній адміністративній справі та не вказують на необхідність закриття провадження, оскільки у рамках даної справи, виконання чи невиконання умов цивільно-правової угоди не є безпосередньою підставою для звернення до адміністративного суду позивача.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що спірні правовідносини, які виникли із цивільно-правових угод між сторонами на час розгляду цієї справи вирішені судами господарської юрисдикції у межах справи №911/3879/15.

Таким чином, у даній справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські дії та рішення відповідача, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанцій є законним та обгрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Повний текст виготовлено: 10 квітня 2018 року.