Справа № 812/1573/17
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2018-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відстрочення і розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення

06 квітня 2018 року Сєвєродонецьк Справа № 812/1573/17

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши у письмовому провадженні заяву публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат про відстрочення виконання рішення у справі № 812/1573/17 за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за списком № 1 в сумі 3099137,77 грн,

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат про відстрочення виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року строком на один рік з 15 січня 2018 року по 15 січня 2019 року.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року позовні вимоги управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за списком № 1 в сумі 3099137,77 грн задоволені частково. З публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат на користь управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області стягнуто у заборгованість у розмірі 1888096,92 грн. Боржник зазначає, що спір з позивачем виник в результаті відсутності можливості виготовлення продукції та доставляти її своїм кредиторам, а й відповідно отримувати грошові кошти за неї, оскільки в результаті постійного руйнування залізничної інфраструктури внаслідок проведення бойових дій та проведення антитерористичної операції публічним акціонерним товариством «Укрзалізниця» введено конвенцію № ЦДЗО/0000074 на заборону прийому до перевезення завантажених і порожніх вагонів з усіх країн СНД і Балтії у напрямі залізничних станцій Донецького і Луганського напрямів, в тому числі на станцію «Комунарськ».

Також боржник зазначає, що відповідно до Балансу (Звіту про фінансовий стан) станом на 31 грудня 2017 року та Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 12 місяців 2017 року збитки позивача за 12 місяців 2017 року склали 7739637 тис. грн., заборгованість з оплати праці становить 69892 тис. грн.

Основні виробничі потужності публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат розташовані у м. Алчевську Луганської області на території тимчасово непідконтрольній українській владі, в зоні проведення антитерористичної операції. 18 грудня 2017 року корпорація «Індустріальна спілка Донбасу» зробила заяву, в якій констатувала, що менеджмент і акціонери корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» втратили управлінський контроль над виробничими активами у м. Алчевську. 29 грудня 2017 року публічне акціонерне товариство Алчевський металургійний комбінат звернулось до Головного управління Національної поліції у Луганській області про вчинене кримінальне правопорушення, в якій зазначило, що з 18 грудня 2017 року майно останнього, розташоване за адресою: Луганська область, м. Алчевськ, вул. Шмідта, буд. 4, перебуває у незаконному володінні та під контролем невстановлених осіб. На думку боржника, зазначені обставини порушують майнові права публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат щодо вільного володіння, користування та розпорядження своєю власністю та роблять неможливим виконання судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, просив суд відстрочити виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року у справі № 812/1573/17 строком на один рік з 15 січня 2018 року по 15 січня 2019 року.

Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області проти задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення у справі № 812/1573/17 заперечувало, про що надало письмовий відзив на заяву від 02 квітня 2018 року № 6048/07-19 (арк. спр. 194-195), в якому зазначило, що відповідно до статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сімї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Стягувач вважає, що обставини, викладені підприємством в заяві, не є поважними, підприємство діюче та мало можливість своєчасно відшкодувати витрати, а не накопичувати їх.

Також, стягувач зазначив, що відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах передбачено Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, відшкодування Пенсійному фонду України підприємством витрат на виплату та доставку пенсій, призначених за Списком № 1, є джерелом формування коштів Пенсійного фонду України, які відповідно до статті 73 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування використовуються Пенсійним фондом України на виплату пенсій, передбачених цим Законом. Надання судом відстрочення підприємству по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах призведе до неможливості стягнення з відповідача вже виплачених Пенсійним фондом України щомісячних пенсій громадянам та своєчасного наповнення бюджету Пенсійного фонду України для подальших щомісячних пенсійних виплат.

Положення статті 20 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування передбачають сплату страхових внесків незалежно від фінансового стану платника страхових внесків, а тому можливо зробити висновок, що надання відстрочення відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є неможливим, оскільки порушує право Пенсійного фонду України на своєчасне наповнення бюджету Пенсійного фонду України для подальшої виплати пенсій громадянам України. Крім того, у Законі України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування відсутня норма, яка б передбачала можливість надання підприємствам відстрочки зі сплати страхових внесків та сум з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах.

Заборгованість публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат по витратам на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах за списком № 1 за період з 01 жовтня 2017 року по 31 жовтня 2017 року складає 1888096,92 грн, яка на теперішній час боржником не сплачена.

Відповідно до положень пункту 6.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України № 21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених па пільгових умовах. Наведене свідчить про те, що у боржника було достатньо часу, щоб сплатити зазначену заборгованість.

На підставі викладеного стягувач просив у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат про відстрочення виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року у справі № 812/1573/17 строком на один рік відмовити.

Представник публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином (арк. спр. 192, 193).

Представник управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином (арк. спр. 198), у відзиві на заяву про відстрочення виконання рішення у справі № 812/1573/17 від 02 квітня 2018 року № 6048/07-19 просив розглянути справу за відсутності уповноваженого представника (арк. спр. 194-195).

Згідно з частиною другою статті 378 КАС України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до частини девятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки сторони про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином, відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути заяву у письмовому провадженні на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши заяву про відстрочення виконання судового рішення та дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року у справі № 812/1573/17 з публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат на користь управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області стягнуто заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за списком № 1 за період з 01.10.2017 по 31.10.2017 у розмірі 1888096,92 грн (один мільйон вісімсот вісімдесят вісім тисяч девяносто шість грн 92 коп.) (арк. спр. 129-132).

21 лютого 2018 року Луганським окружним адміністративним судом стягувачу у вказаній справі видано виконавчий лист (арк. спр. 136, 204, 205).

Відповідно до частини першої статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина третя статті 378 КАС України).

Вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим судом способом. При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 378 КАС України, ця норма не вимагає. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов'язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

При цьому положення КАС України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 90 такого кодексу. Відповідно до вказаної статті суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. З урахуванням наведеного, суд самостійно вирішує питання стосовно достовірності доказів, достатності їх для винесення рішення, істинності відомостей, які містяться в доказах.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернення учасників виконавчого провадження при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку чи розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо).

Підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк встановлений судом, тому всі ці обставини повинні бути доведені заявником.

Складне фінансове становище публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання відстрочення виконання судового рішення; при цьому, відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Суд дійшов висновку, що наведені відповідачем обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду у даній справі, а лише відображають поточну підприємницьку діяльність заявника, що не є обставинами, з якими закон пов'язує можливість відстрочення виконання судового рішення. Разом з цим, відповідачем не було подано до суду доказів на підтвердження своєї неплатоспроможності, зокрема довідки з обслуговуючих банків про відсутність грошових коштів на рахунках, а також довідки про відсутність майна у власності (тощо).

Суд зазначає, що при вирішенні питання про надання відстрочки необхідно врахувати, що спір у даній справі виник саме з вини відповідача у зв'язку з несвоєчасною сплатою відповідних платежів. Ухилення від виконання рішення суду та невиконання норм діючого законодавства щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, тобто несплата коштів до Пенсійного фонду України, спричиняє значну шкоду державним інтересам, оскільки внаслідок цього ставиться під загрозу своєчасність нарахування та здійснення соціальних виплат.

Прикінцевими положеннями Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, яким передбачено покриття витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, таке покриття не ставиться в залежність від фінансового стану підприємства.

Розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663, яким визначено порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, також не передбачено можливості відстрочення або розстрочення для підприємств вказаних виплат.

Економічного обґрунтування, яке свідчило б про можливість погашення заборгованості внаслідок застосування режиму відстрочення виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року у справі № 812/1573/17 строком на один рік, протягом якого відбудуться зміни політики управління чи збуту заявника, останнім також не надано.

Посилання боржника на проведення антитерористичної операції не може бути безумовною підставою для відстрочення сплати заборгованості, оскільки боржником не доведено неможливість виконання рішення суду в спосіб, визначений судом.

З картки особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1 судом встановлено, що станом на 29 березня 2018 року борг відповідача складає 26391639,40 грн і за період з 01 січня 2018 року жодної сплати коштів в рахунок погашення заборгованості боржником здійснено не було (арк. спр. 197).

Суд вважає, що відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано при врахуванні не тільки інтересів боржника, а й стягувача. В даному випадку слід врахувати, що борг у відповідача протягом 2017-2018 років постійно зростає. А тому, відстрочення виконання судового рішення може мати несприятливі наслідки для держави.

Більш того, слід зазначити, що статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, суд зазначає, що відстрочення судового рішення може призвести до порушення конституційних прав і свобод громадян, які гарантуються основним Законом України.

Відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Разом з тим необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, пункт 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», № 22774/93, пункт 74, ECHR 1999-V).

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов'язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов'язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Водночас, оскільки пункт 1 статті 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції», у справі «Бурдов проти Росії», у справі «Ясюнієне проти Литви»).

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви відмовити.

Керуючись статтями 241, 243, 248, 256, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат про відстрочення виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року строком на один рік з 15 січня 2018 року по 15 січня 2019 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Cуддя ОСОБА_1