Справа № 822/3288/17
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/3288/17

Головуючий у 1-й інстанції: Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

03 квітня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Драчук Т. О. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Чубко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року (повний текст якого складено 28 грудня 2017 року у м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області № 1269-02 та № 12630-02 від 08.09.2017 року; стягнуто на користь ОСОБА_4 (м. АДРЕСА_1) 1341,50 грн. (одна тисяча триста сорок одну гривню ) 50 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та за обставин викладених в ній просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_4 зареєстрована, як суб'єкт господарювання фізична особа-підприємець та перебуває на обліку у Кам'янець - Подільській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області як платник податків, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб-фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровані види діяльності: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; розведення свиней; розведення інших тварин, виробництво м'ясних продуктів; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; оптова торгівля живими тваринами; оптова торгівля м'ясом і м'ясними продуктами; оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 код РНОКПП НОМЕР_1 є платником єдиного податку 2 групи, що підтверджується наявною копією в матеріалах справи витягу з реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до даних Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, позивачу належать:

- комплекс будівель (будівля свинарника з кормушкою) загальною площею 5090,10 кв.м. за адресою АДРЕСА_2;

- 1/3 комплексу (ковбасний цех), який розташований за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 344,3 кв.м.

Судом першої інстанції встановлено, що вказані будівлі використовуються позивачем для виробництва сільськогосподарської та промислової продукції.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у Хмельницькій області у зв'язку з отриманням відомостей щодо перебування у власності позивача вищезазначених нежитлових будівель (комплекс будівель (будівля свинарника з кормушкою) загальною площею 5090,10 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 та 1/3 комплексу (ковбасний цех), який розташований за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 344,3 кв.м.) на підставі пп. 266.7.2 п.266.7 ст. 266 Податкового кодексу України нараховано ОСОБА_4 податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на загальну суму 71723,06 грн. шляхом винесення податкових повідомлень-рішень № 12629-02 на суму 70141,58 грн. та № 12630-02 на суму 1581,48 грн. від 08 вересня 2017 року.

Позивач не погодившись із винесеними податковим органом податковими повідомленнями - рішеннями оскаржив їх в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України. За результатами розгляду скарги податкові повідомлення - рішення 08 вересня 2017 року № 12629-02 та № 12630-02 залишено без змін.

Однак, на думку позивача, спірні нежитлові приміщення, що розташовані за адресою АДРЕСА_2 та належать позивачу на праві власності, не є об'єктами оподаткування, відповідно до п.п. "ж" п.п 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, оскільки використовуються безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Відтак, вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки належні позивачу на праві власності нежитлові будівлі використовуються ОСОБА_4 безпосередньо у сільськогосподарській діяльності як сільськогосподарським товаровиробником при розведенні свиней та виробництві м'ясних продуктів, а тому в даному випадку зазначені будівлі не є об'єктом оподаткування, відповідно до пп. "ж" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Згідно пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1п. 266.2 ст.266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України).

Суд зазначає, що за приписами ст. 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об'єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Судом встановлено, що основним видом діяльності позивача є розведення свиней, а нежитлові будівлі: будівля свинарника з кормушкою та ковбасний цех (1/3 комплексу), що розташовані за адресою АДРЕСА_2 та належить позивачу на праві власності, використовуються ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником при розведенні свиней та виробництві м'ясних продуктів.

Згідно що пп.14.1.76 п. 14. 1 ст.14 Податкового кодексу України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення - землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

При цьому, відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" виробниками сільськогосподарської продукції визнаються юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності.

Положеннями пп.14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Таким чином, визначення сільськогосподарський товаровиробник, яке міститься у пп.14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, застосовуються виключно для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", що прямо визначено самим пп.14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Отже, у даному випадку до спірних правовідносин щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, дане визначення не застосовується, оскільки відноситься до розділу ХІІ "Податок на майно".

Згідно п.п.5.2, 5.3 ст. 5 ПК України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу; інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що у даному випадку зміст поняття "сільськогосподарський товаровиробник", викладеного у Законі України "Про сільськогосподарський перепис" та у Податковому кодексі України, не суперечить один одному, оскільки визначення, закріплене законодавцем у пп.14.1.235 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України має чітко обмежену сферу застосування та, як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень п.5.3 ст. 5 Податкового кодексу України.

Згідно пп. "ж" пп. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 ПК України, не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Відповідно до пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, не є об'єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема, виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

При цьому, з положень Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507, будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарської силоси та інше.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що жодних обмежень стосовно застосування пільг до суб'єктів оподаткування нерухомого майна відмінного від земельної ділянки, правові норми ст. 266 ПК України не містять, а відтак поширюються на юридичних та фізичних осіб.

Суд зазначає, що при визначенні бази оподаткування визначальними ознаками в даному випадку є ознаки нерухомості, а не ії власника. Отже, база оподаткування повинна визначатися без урахування організаційно-правової форми власника та виду здійснення підприємницької діяльності.

Відтак, оскільки належні позивачу на праві власності нежитлові будівлі, а саме комплекс будівель (будівля свинарника з кормушкою) загальною площею 5090,10 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 та 1/3 комплексу (ковбасний цех), який розташований за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 344,3 кв.м., використовуються позивачем безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником при розведенні свиней та виробництві м'ясних продуктів, а тому в даному випадку зазначені будівлі не є об'єктом оподаткування, відповідно до пп. "ж" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 квітня 2018 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Драчук Т. О. Совгира Д. І.