Справа № 806/759/17
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м.Житомир справа № 806/759/17

категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токарева М.С.,

секретар судового засідання Мельниченко О.В.,

за участю: представника позивача Новак Н.Є., Скиданчук І.В.,

представників відповідача Байдали І.Г., Гречковської Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Дочірнє підприємство "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № від 24.11.2016 на суму 217591,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № від 24.11.2016 на суму 437384,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № від 24.11.2016 на суму 100982,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № від 18.11.2016 на суму 210122,94 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № від 18.11.2016 на суму 9042,90 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № від 24.11.2016 на суму 344964,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області була проведена планова документальна виїзна перевірка ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2013 року по 30.06.2016 року та з питань дотримання вимог законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування за період діяльності з 01.01.2011 року по 30.06.2016 року. За результатом проведеної перевірки відповідачем було складено акт №77/06-30-14-01/32008278 від 04.11.2016 року. На підставі вказаного акту Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області було прийнято спірні податкові повідомлення-рішення. Позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому просить визнати їх протиправними та скасувати у частинах оскаржуваних сум.

Ухвалою від 29.03.2017 було відкрито провадження у даній справі.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві, заяві про зменшення позовних вимог, та додаткових письмових поясненнях.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та заперечував щодо його задоволення з підстав викладених у запереченнях на позов та додаткових поясненнях.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області була проведена планова документальна виїзна перевірка ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2013 року по 30.06.2016 року та з питань дотримання вимог законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування за період діяльності з 01.01.2011 року по 30.06.2016 року. За результатом проведеної перевірки відповідачем було складено акт №77/06-30-14-01/32008278 від 04.11.2016 року у кому відображено перелік виявлених порушень, зокрема:

- пп.14.1.11. пп. 14.1.257. п.14.1. ст. 14., п.44.1., п.44.2. ст. 44, п.135.1., пп.135.5.4 п.135.5. ст. 135, п.138.2. ст. 138, пп.139.1.9. п.139. ст. 139, п.6 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, п.138.1 ст. 138, пп.140.4.2. п. 140.4. ст. 140 Податкового Кодексу України, що стало підставою до висновку про заниження податку на прибуток на суму 184943 грн. та завищення позивачем від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток в сумі 447438 грн.

- п.44.1 ст44, п.п.14.1.257 п.14.1 ст14, п.185.1 ст.185, п.187.1, п.187.7 ст.187, п.189.1 п.189.9, п.198.1, п.198.2, п.198.3, абз. «г» п.198.5, п. 198.6 ст.198, п. 201.1, п. 201.7, 201.10 ст.201 ПК України, що стало підставою до висновку про заниження позивачем податку на додану вартість, що підлягав сплаті до бюджету в сумі 90129 грн.

- пп. 164.1.2 п. 164.1 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1, пп.168.1.2, п. 168.1 ст.168 ПК України, що стало підставою до висновку, що позивачем занижено податок на доходи фізичних осіб на суму 262,62 грн.

- пп.1.3, пп.1.4. п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, що стало підтставою до висновку про несвоєчасне перерахуванням позивачем до бюджету військового збору.

- п.39.4 ст.39 ПК України, що стало підставою до висновку що позивачем не подано у встановлені терміни звіт про контрольовані операції та недекларування у звіті про контрольовані операції за 2014 рік, господарських операцій зі Службою автомобільних доріг у Житомирській області.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем було винесено ряд податкових повідомлень-рішень, зокрема, № від 24.11.2016, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 231179,00 грн.; № від 24.11.2016 яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 447438,00 грн.; № від 24.11.2016, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 100982,00 грн.; № від 18.11.2016, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 281215,36 грн.; № від 18.11.2016, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з військового збору на суму 15753,98 грн.; № від 24.11.2016 яким до позивача засновано штраф санкції на суму 344964,00 грн.

З вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач не погоджується частково, зокрема з податковим повідомленням-рішенням № від 24.11.2016 на суму 217591,00 грн.; з № від 24.11.2016 на суму 437384,00 грн.; з № від 24.11.2016 на суму 100982,00 грн.; з № від 18.11.2016 на суму 210122,94 грн.; № від 18.11.2016 на суму 9042,90 грн.; № від 24.11.2016 на суму 344964,00 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № від 24 листопада 2016 року стала позицію контролюючого органу щодо порушення позивачем п.6 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Податкового Кодексу України завищення інших витрат за рахунок віднесення до їх складу амортизації тимчасової податкової різниці, розрахунок по якій проведено невірно, всього в сумі 765913 грн., в т.ч. за: 2013 рік - 612731 грн.; 2014 рік - 153182 грн.

Згідно п.п.14.1.188 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податкова різниця - різниця, яка виникає між оцінкою і критеріями визнання доходів, витрат, активів, зобов'язань за національними положеннями (стандартами бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності, та доходами і витратами визначеними згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно з нормами п. 6 підрозділу 4 розділу XX ПКУ, для визначення переліку об'єктів основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів за групами відповідно до п. 145.1 ст. 145 цього Кодексу з метою нарахування амортизації з дати набрання чинності розділом III ПКУ застосовуються дані інвентаризації, проведеної станом на 01.04.2011 року. Вартість, яка амортизується, щодо кожного об'єкта 03, інших необоротних та НМА визначається як первісна (переоцінена) з урахуванням капіталізованих витрат на модернізацію, модифікацію, добудову, дообладнання, реконструкцію тощо, а також суми накопиченої амортизації за даними бухгалтерського обліку на дату набрання чинності розділом І ПК України.

Одночасно п.6 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України передбачено, що якщо загальна вартість усіх груп основних засобів за даними бухгалтерського обліку менша ніж загальна вартість усіх груп основних фондів за даними податкового обліку на дату набрання чинності розділом III цього Кодексу, то тимчасова податкова різниця, яка виникає в результаті такого порівняння, амортизується, як окремий об'єкт із застосуванням прямолінійного методу протягом трьох років»

Виконуючи вимоги п.6 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» ПК України всіма філіями позивача станом на 01.04.2011 року були проведені інвентаризації та порівняння загальної вартості всіх груп 03, за даними бух обліку з загальною вартістю усіх груп ОФ, за даними податкового обліку.

В наслідку цього порівняння у філій: «Андрушівський райавтодор», «Баранівський райавтодор», «Коростенський райавтодор», «Новоград-Волинський райавтодор», «Овруцький райавтодор», «Радомишльський райавтодор», «Черняхівський райавтодор», «Житомирська ДЕД», «Овруцька ДЕД» встановлено, що загальна вартість усіх груп 03, за даними бухгалтерського обліку менша ніж загальна вартість усіх груп ОФ за даними податкового обліку на дату набрання чинності розділом III Податкового Кодексу України.

Різниця утворилась в наслідок використання різних методів нарахування амортизаційних відрахувань. Тобто, у податковому обліку, у зв'язку із застосуванням відмінного від бухгалтерського методу нарахування амортизації, зменшення залишкової вартості 03 відбувалося прискореними темпами.

Загальна сума тимчасової податкової різниці, яка виникла в результаті порівняння, була зазначена в додатку AM рядок А 15 Основні засоби до Декларації з податку на прибуток за II кв. 2011 року, що повністю відповідає роз'ясненням листа ДПАУ від 09.02.11 року № 3610/7/15- 0317. Сума тимчасової податкової різниці амортизувалась, як окремий об'єкт із застосуванням прямолінійного методу протягом трьох років.

Згідно пп. 133.1.1 п.133.1 ст. 133 ПК України «Платники податку», згідно ПК України платниками податку - резидентами є: суб'єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами. Тобто філії починаючи з 2015 року не є платниками податку на прибуток.

Крім того, відповідно до пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 ПК України, об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2015 рік та за 1 півріччя 2016 року до податкового органу позивач надавав на підставі консолідованої фінансової звітності, тобто філія «Червоноармійський райавтодор» податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2015рік та за 1 піврічна 2016 року ні до податкового органу, а ні до Позивача не надавало.

Для достовірного розрахунку декларації з податку на прибуток юридичною особою, основні засоби якої числяться на балансі філій як по бухгалтерському та податковому обліку, а також для запобігання викривлення суми об'єкта оподаткування, відповідно до п. 138.3 «Порядок розрахунку амортизації основних засобів або нематеріальних активів для визначення об'єкта оподаткування» кожна філія Позивача надавала Додаток АМ «Інформації щодо нарахованої амортизації». В Акті перевірки філії «Червоноармійський райавтодор» не зазначено порушень п. 138.3 в часті нарахування амортизації. Тобто, підстав для ствердження про заниження різниць, які виникають відповідно до ПК України в сумі 102927 грн. в тому числі по періодам: - 2015 рік - 61856 грн. - пів. 2016 рік -41071 грн.» не має.

Додаток РІ «Різниці» за період 2015 року, 1 кв. 2016 року Позивачем заповнено відповідно до п.138.2 ст. 138 «Різниці, які виникають при нарахуванні амортизації необоротних активів» - фінансовий результат до оподаткування зменшується:- на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів.

Різниця між нарахованою амортизацією по бухгалтерському обліку та податковому обліку виникає в зв'язку з тим, що в бухгалтерському обліку згідно наказу про облікову політику на підприємстві прийнято виробничий метод, по податковій амортизації - прямолінійний.

Відповідно до пп. 14.1.54 п.14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь- яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземним роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з п. 135.1 ст. 135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до ст. 37, на підставі документів, зазначених у п. 135.2. цієї статті, та складаються, зокрема, з доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до п. 135.4 цієї статті.

Відповідно пп. 135.5.4. п. 135.5. ст. 135 ПК України, інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

За умовою п.135.2. ст. 135 ПК України, доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.(п. 137.1. ст.137 ПК України).

Відповідно до п.п.14.1.11. «а» п.14.1 ст. 14 ПК України, безнадійна заборгованість - заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Суд погоджується з твердженням позивача щодо того, що в порушення п.6 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення», працівники ДФС при перевірці достовірності розрахунку тимчасової податкової різниці проводили порівняння даних Декларацій по податку на прибуток та додатків К-1 до них - балансової вартості основних засобів по податковому обліку станом до 01.04.2011 року - 29279539 грн., з даними проведеної інвентаризації після набрання чинності Податкового Кодексу України станом на 01.04.2011 року де вказана вартість основних засобів, на які має нараховуватись амортизація з 01.04.2011 року, в розмірі 49982355 грн. (рядок А 15 Основні засоби додатку AM до декларації).

Відповідно до пп.14.1.191 ПК України, зазначено, що постачання товарів - це будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у т. ч. продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду. А відповідно до пп. 14.1.185 ПК України, постачання послуг - це будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об'єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи або надання інших майнових прав стосовно таких об'єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються у процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності. Крім того, в п. 187.1 ПК України визначено, що датою виникнення ПЗ з постачання товарів/послуг вважається дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ГІКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 ПКУ, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Товари/послуги, які отримані платником податку на додану вартість та не оплачені протягом терміну позовної давності, вважаються безоплатно отриманими, оскільки відсутній факт їх придбання, як це передбачено у пункті 198.3 статті 198 ПКУ, а тому право на податковий кредит щодо таких товарів/послуг у платника податку відсутнє.

Між позивачем та ТОВ «Арніка» було укладено договір купівлі-продажу № 14 від 16.10.2008 року, відповідно до якого, ТОВ «Арніка» взяло на себе зобов'язання постачати і передавати у власність позивачу щебеневу продукцію, а позивач - приймати товар та своєчасно здійснювати його сплату на умовах даного договору. Відповідно до п.9.3 Договору де зазначено, що припинення дії Договору не звільняє Сторони від здійснення взаємних розрахунків, що виникли в зв'язку з цим Договором.

Ст. 257 ЦК України встановлює загальну позовну давність тривалістю у гри роки.

Наведене свідчить, що якщо сума кредиторської заборгованості платника податку перед юридичною (або фізичною) особою залишається нестягнутою після закінчення терміну позовної давності,то така заборгованість на підставі пп.135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК України включається до складу інших доходів підприємства. Доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування та доходів від будь - якої діяльності, визначені за правилами бухгалтерського обліку.

Інститут позовної давності передбачає обставини, які є підставами для зупинення та переривання строку давності, вичерпний перелік яких встановлено ст.ст. 263,264 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов 'язку.

Відповідно до п.23 Інформаційного листа ВГСУ від 07.04.2008 року № 01-8/211, діями що свідчить про визнання особою свого боргу або іншого обов 'язку можуть бути будь - які дії боржника, які свідчать, що боржник визнав себе зобов'язаною особою по відношенню до кредитора. Зокрема, до дії які свідчать про визнання боргу можуть відноситися: повне або часткове визнання претензії, часткове погашення самим боржником чи за його/згодою особою основного боргу і (або) неустойки, сплата процентів по основному боргу: прохання про відстрочку виконання.

Відповідно до п.4.4.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 10 від 29.05.2013 року, у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч. 1 ст. 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії.

Також даним п.4.4.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 10 від 29.05.2013 року, визначено дії, які можуть свідчити визнання боргу, а саме: визнання пред'явленої претензії, зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору, письмове прохання відстрочити сплату боргу, підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір, письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України)

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі впливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити, вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі впливом цього строку.

Такої позиції дотримується ВГСУ постанові від 28.02.2012 року по справі №5002-8/481-2011.

У ході судового розгляду справи було з'ясовано, що в жовтні 2013 року філією «Малинський райавтодор» було списано ВАЗ 21101 2007 року випуску. Списання проведено на основі наказу Позивача №110 від 15.10.2013 року та згідно вимог (п.6П(С)Б07). Постійно діючою комісією, яка створена наказом про Облікову політику підприємства було проведено огляд, висновок комісії:- «не відповідає вимогам безпеки по технічному стану, знос основних вузлів та агрегатів. Підлягає списанню».

Акт встановленої форми № 03-4, де зазначено оприбуткування запасних деталей та металобрухту на суму 15195,93 грн. при перевірці було надано. Згідно ПК України списання 03, оприбуткування запасних частин та металобрухту не вважається постачанням, тому ПДВ з нею на суму - 3039,00 грн. не виникає..

Основні засоби обліковують на балансі підприємства доти, поки визнають активами. Тобто як мінімум, поки їх використання приносить економічні вигоди (п.6П(С)Б07), але коли ОЗ перестає відповідати критеріям активу, його слід списати з балансу п.ЗЗП(С)БО).

По філії «Зарічанська ДЕД» встановлено, що по контрагенту ПАТ «БУ №813», , як станом на 01.01.2013 року, так і станом на 30.06.2016 року рахується кредиторська заборгованість в сумі 153158,88 грн. Дана кредиторська заборгованість виникла в листопаді 2011 року, проте вона не включена до доходів підприємства відповідно до законодавчих вимог у 2014 році, оскільки була предметом судового розгляду у справах № 910/4416/14, № 910/8904/14, № 910/19218/13.

Згідно зі пп. 168.1.1, 168.1.2, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Підпунктом 168.4.4 пункту 168.4 статті 168 Податкового кодексу України передбачено, юридична особа за своїм місцезнаходженням та місцезнаходженням не уповноважених сплачувати податок відокремлених підрозділів, відокремлений підрозділ, який уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) до бюджету податок, за своїм місцезнаходженням одночасно з поданням документів на отримання коштів для виплати належних платникам податку доходів, сплачує (перераховує) суми утриманого податку на відповідні рахунки, відкриті в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, за місцезнаходженням відокремлених підрозділів.

Відповідно до підпункту 168.4.7 пункту 168.4 статті 168 Податкового кодексу України відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.

Згідно п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Пунктом 176.2 статті 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається. У разі якщо відокремлений підрозділ юридичної особи не уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) податок до бюджету, податковий розрахунок у вигляді окремого витягу за такий підрозділ подає юридична особа до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням та надсилає копію такого розрахунку до контролюючого органу за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу в установленому порядку; в) подавати на вимогу платника податку відомості про суму виплаченого на його користь доходу, суму застосованих соціальних податкових пільг та суму утриманого податку; г) подавати контролюючому органу інші відомості про оподаткування доходів окремого платника податку в обсягах та згідно з процедурою, визначеною цим розділом та розділом II цього Кодексу; ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до пп.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Пунктом 127.1 статті 127 Податкового кодексу України визначено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Пунктом 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України встановлено, що нарахування пені розпочинається:

- при нарахуванні суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

- при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов'язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

- при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання.

У ході судового розгляду справи було встановлено, що у позивачем при нарахуванні сум доходів працівникам було визначено зобов'язання з ПДФО та військового збору, проте їх своєчасно не було перераховано до бюджету у зв'язку з тим, що нарахований дохід не було своєчасно виплачено працівникам.

Під час виплати кожної суми доходів працівникам, Позивач обов'язково перераховував суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Крім того, в Акті перевірки, в розділі «Визначення бази оподаткування, повнота нарахування, утримання та своєчасність сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб», зазначено що перевіркою правильності застосування бази оподаткування розміру ставок податку щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих), зокрема у формі зарплати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, а також інших оподаткованих доходів порушень не встановлено.

Що стосується посилання контролюючого органу на те, що при проведенні перевірки позивачем не було надано при зверненні до посадових осіб підприємства документів на отримання ТМІД або журналів ордерів за період оприбуткування товарів для встановлення факту віднесення до податкового кредиту ПДВ, то суд зазначає наступне.

Згідно п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Слід зазначити, що платники податків не обмежений у праві довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавалися нам під час проведення податкової перевірки.

Право надавати заперечення щодо висновків контролюючого органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику податків як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником нових доказів.

Така позиція суду ґрунтується на правовій позиції ВАС України викладеній у справі №0670/8718/12.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог - щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 24.11.2016 на суму 217591,00 грн.; № від 24.11.2016 на суму 437384,00 грн.; № від 24.11.2016 на суму 100982,00 грн.; № від 18.11.2016 на суму 210122,94 грн.; № від 18.11.2016 на суму 9042,90 грн.

Водночас суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № від 24.11.2016 на суму 344964,00 грн.

Відповідно до приписів п. 153.2 ПКУ визначення пов'язаних осіб відбувається виключно для цілей трансфертного ціноутворення. У свою чергу, трансфертне ціноутворення застосовується виключно щодо контрольованих операцій, перелік яких міститься в п. 39.2 ПКУ.

До контрольованих належать операції з придбання (продажу) товарів (робіт, послуг) з пов'язаними особами належать: резиденти України:

- які задекларували від'ємне значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток за попередній податковий (звітний) рік;

- є «нестандартними» платниками податку на прибуток та/або ПДВ. тобто сплачують ці податки за іншою ставкою, ніж базова (основна), встановлена відповідно до Кодексу, на початок податкового (звітного) року;

- застосовують спеціальні режими оподаткування на початок податкового (звітного)

року;

- не були платниками податку на прибуток підприємств та/або ПДВ на початок податкового (звітного) року

- Жодних застережень та/або виключень щодо державних підприємств зазначеним підпунктом ПКУ не встановлено.

- Господарські операції з експлуатаційного утримання автодоріг загального користування ДП "Житомирський облавтодор" та Службою автомобільних доріг в Житомирській області відносяться до контрольованих операцій, оскільки приписи ГЖ України не містять будь-яких виключень або обмежень, щодо визначення поняття пов'язаності юридичних осіб, окремо як для юридичних осіб засновником яких є держава або державний орган, так і для юридичних осіб, засновником яких є інші фізичні або юридичні особи.

Підпунктом 14.1.159 п.14.1 ст. 14 ПК України (в редакції що діяла в період виникнення спірних правовідносин) встановлено, що пов'язані особи - юридичні та/або фізичні особи, відносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють.

При визнанні осіб пов'язаними враховується вплив, який може здійснюватися через володіння однією особою корпоративними правами інших осіб відповідно до укладених між ними договорів або за наявності іншої можливості однієї особи впливати на рішення, що приймаються іншими особами. При цьому такий вплив враховується незалежно від того, чи здійснюється він особою безпосередньо і самостійно або спільно з пов'язаними особами, що визнаються такими відповідно до цього підпункту.

Пов'язаними особами для цілей трансфертного ціноутворення визнаються, зокрема:

а) юридичні особи - у разі якщо одна з таких осіб безпосередньо та/або опосередковано (через пов'язаних осіб) володіє корпоративними правами юридичної особи у розмірі 20 і більше відсотків;

в) юридичні особи - у разі якщо одна і та сама особа безпосередньо та/або Опосередковано володіє корпоративними правами таких юридичних осіб і розмір частки корпоративних прав у кожній юридичній особі становить 20 і більше відсотків;

г) юридична особа і особа, що має повноваження на призначення (обрання) одноособового виконавчого органу такої юридичної особи або на призначення (обрання) 50 і більше відсотків складу її колегіального виконавчого органу або наглядової ради;

ґ) юридичні особи, одноособові виконавчі органи яких призначені (обрані) за рішенням однієї і тієї самої особи (власника або уповноваженого ним органу);

д) юридичні особи, в яких 50 і більше відсотків складу колегіального виконавчого органу або наглядової ради призначено (обрано) за рішенням однієї і тієї самої особи (власника або уповноваженого ним органу);

е) юридичні особи, в яких 50 і більше відсотків складу колегіального виконавчого органу та/або наглядової ради становлять одні й ті самі фізичні особи;

ж) юридичні особи, в яких повноваження одноособового виконавчого органу здійснює одна й та сама особа.

Таким чином, приписи ПК України не містять будь-яких виключень або обмежень щодо визначення поняття пов'язаності юридичних осіб, окремо як для юридичних осіб засновником яких є держава або державний орган так і для юридичних осіб засновником яких с інші фізичні або юридичні особи.

Так, засновником Служби автомобільних доріг в Житомирській області є Державне агентство автомобільних доріг України (УКРАВТОДОР), яке в свою чергу, є засновником ПАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", а ДП "Житомирській облавтодор" є дочірнім підприємством, отже, у державній власності закріплюються 100 відсотків акцій компанії в особі Державного агентство автомобільних доріг України (УКРАВТОДОР).

Також, проаналізувавши Положення про Службу автомобільних доріг в Житомирській області встановлено, що їхнім засновником є Державне агентство автомобільних доріг України (УКРАВТОДОР), та встановлено факт пов'язаності Служби автомобільних доріг в Житомирській області із ДІЇ "Житомирський облавтодор". тим самим Державне агентство автомобільних доріг України (УКРАВТОДОР) володіє корпоративними правами цих юридичних осіб, тим самим вони підпадають під визначення "пов'язані особи" - юридичні та/або фізичні особи, відносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють.

Слід відмітити, що у матеріалах справи містяться статутні та установчі документи (статут ПАТ «ДАК» Автомобільні дороги України», Положення про Службу автомобільних доріг у Житомирській області, статут ДГ1 «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України») та враховуючи розпорядчий порядок утворення вищевказаних підприємств (юридичних осіб) підтверджують віднесення останніх до державних.

За таких підстав, фінансово-господарські взаємовідносини між ДП "Житомирський облавтодор та Служби автомобільних доріг в Житомирській області відповідають вимогам п.п.14.1.159 п.14.1 ст. 14 ПК України та відносяться до контрольованих операцій, а тому у відповідача були правові підстави для винесення податкового повідомлення-рішення № від 24.11.2016 та застосування штрафних санкцій на суму 344964,00 грн.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позовні вимоги Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (10003, вул. Перемоги, 75, м. Житомир, ,) до Головного управління ДФС у Житомирській області (10003, вул.Юрка Тютюнника,7 м. Житомир, ,) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 24.11.2016 на суму 217591,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 24.11.2016 на суму 437384,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 24.11.2016 на суму 100982,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 18.11.2016 на суму 210122,94 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 24.11.2016 на суму 9042,90 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.С. Токарева

Повне судове рішення складене 12 квітня 2018 року