Справа № 805/2959/17-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року справа №805/2959/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Токаревої А.Г., за участю представника прокуратури Лушер Н.М., представника позивача ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_3 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 р. (яка складена у повному обсязі 06 листопада 2017 року у м. Слов'янськ Донецької області) у справі № 805/2959/17-а (головуючий І інстанції суддя Кочанова П.В.) за позовом керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1 Донецької області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до фізичної особи ОСОБА_3 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у сумі 9 056, 03 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 19.08.2017 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на користь Державної служби України з безпеки на транспорті заборгованість з плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 9056, 03 грн., що еквівалентно 329, 67 євро, відповідно до курсу, встановленого Нацбанком України станом на 19.07.2016 року Державної служби України з безпеки на транспорті, в доход державного бюджету України (а.с. 6-12).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року у справі № 805/2959/17-а адміністративний позов задоволено повністю.

Стягнуто з фізичної особи ОСОБА_3 на користь Державної служби України з безпеки на транспорті заборгованість з плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 9 056,03 грн., що еквівалентно 329,67 євро, відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку,19.07.2016, в дохід державного бюджету України (р/р 0075 у ГУ ДКСУ у Донецькій області/м.Слов'янськ/22160100, , МФО 834016) (а.с. 57-61).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що змістовий характер оскаржуваного судового рішення не розкриває суті правовідносин.

Вказує на те, що предметом доказування є саме правові підстави застосовування до конкретної фізичної особи санкцій, передбачених законодавством. Не оспорюючи правильність розрахунку та дотримання суб'єктом владних повноважень порядку проведення перевірки, апелянт наголошує, що не може бути відповідачем у справі, оскільки у трудових, господарсько-правових відносинах з водієм не перебував.

12 березня 2018 року та 26 березня 2018 року до суду надано відзиви на апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_3, в яких представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін (а.с. 106-111).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник прокуратури та позивача проти доводів апеляційної скарги заперечували.

Представник відповідача до судового засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що працівниками Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області на території а/д Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 634 км., відповідно до графіку проведення роботи пересувного пункту вагового та габаритного контролю в Донецькій області на липень 2016 року проведено габаритно-ваговий контроль вантажного транспортного засобу автомобіля марки DAF, модель CF 75.250, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. За результатом проведеного зважування транспортного засобу, який належить відповідачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, водій транспортного засобу ОСОБА_4, встановлено його масу 20,903 т., про що складено 19 липня 2016 року акт № 0006719 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 19 липня 2017 року (а.с. 15-16, 18).

Згідно розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів, нараховано відповідачу плату за проїзд 329,67 євро (а.с. 17).

Зазначені обставини не є спірними та не заперечуються сторонами.

Проблемою даного спору є питання правомірності стягнення з ОСОБА_3 на користь Державної служби України з безпеки на транспорті заборгованість з плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 9056, 03 грн., що еквівалентно 329, 67 євро, відповідно до курсу, встановленого Нацбанком України станом на 19.07.2016 року Державної служби України з безпеки на транспорті, в дохід державного бюджету України.

Суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції про задоволення позову правомірним, з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).

Згідно з п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі по тексту Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

У відповідності до п.п.1, п.п.3 п.4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Як встановлено підпунктами 15, 27 пункту 5 Положення, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (п.8 Положення).

Таким чином, Укртрансбезпека як урядовий орган державного управління по контролю на автомобільному транспорті, реалізуючи повноваження щодо габаритно-вагового контролю та нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, є суб'єктом владних повноважень, оскільки здійснює владні управлінські функції на основі законодавства.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування регулює Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27 червня 2007 року № 879.

Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів (пп. 4 п. 2 Порядку № 879).

Пунктом 3 Порядку № 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Згідно п. 21 Порядку у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Відповідно до п. 30 Порядку плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням (п. 31-1).

Кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету (п. 26 Порядку № 879).

Згідно із п. 31-1 перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Таким чином, Укртрансбезпека та її територіальні органи мають підстави на стягнення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автодорогами загального користування, що випливає з покладених на неї завдань щодо державного контролю за додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Як вже зазначалось раніше, працівниками Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області на території а/д Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 634 км., відповідно до графіку проведення роботи пересувного пункту вагового та габаритного контролю в Донецькій області на липень 2016 року проведено габаритно-ваговий контроль вантажного транспортного засобу автомобіля марки DAF, модель CF 75.250, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. За результатом проведеного зважування транспортного засобу, який належить відповідачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, водій транспортного засобу ОСОБА_4, встановлено його масу 20,903 т., про що складено 19 липня 2016 року акт № 0006719 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 19 липня 2017 року. Згідно розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів, нараховано відповідачу плату за проїзд 329,67 євро (а.с. 17).

Сума за діючим розрахунком станом на час розгляду справи в суді не сплачена, в судовому порядку не оскаржувалась.

Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 207 від 25.02.2009 року для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах одним із документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні окрім інших документів є реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом.

Відповідно до п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Таким чином, враховуючи вищезазначені норми законодавства, власник транспортного засобу в разі передачі транспортного засобу в тимчасове користування зобов'язаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій, здійснюючи перевезення вантажів, зобов'язаний надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підставах використовується ним транспортний засіб.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що саме водій транспортного засобу ОСОБА_4 є належним користувачем даного транспортного засобу.

Таким чином, посилання апелянта на те, що він не може бути відповідачем у справі, оскільки у трудових, господарсько-правових відносинах з водієм не перебував, судом до уваги не приймаються, оскільки безпосередньо відповідач є власником транспортного засобу автомобіля марки DAF, модель CF 75.250, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, яка є наявною в матеріалах справи. Договір купівлі-продажу спірного автомобіля не укладався, автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за ОСОБА_3 (а.с. 52).

Посилання апелянта на ту обставину, що контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області не здійснено затримку транспортного засобу після виявлення порушень під час габаритно-вагового контролю є безпідставним з огляду на наступне.

Згідно п. 21 Порядку у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд).

Пунктом 22 зазначеного Порядку передбачено, що у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 265-2 КУпАП повноваженнями затримувати транспортний засіб наділені працівники відповідного підрозділу Національної поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху.

Таким чином, співробітники Укртрансбезпеки не наділені повноваженнями затримувати транспортні засоби.

Щодо доводів апелянта стосовно розгляду даної адміністративної справи саме окружним адміністративним судом, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 18 КАС України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи: 1) однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

З урахуванням наведеного, зазначена справа підсудна саме окружному адміністративному суду.

Таким чином, оскільки судами не встановлено факту недодержання суб'єктом владних повноважень процедури реалізації управлінської функції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що поданий позов підлягає задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 205, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 р. у справі № 805/2959/17-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 06 квітня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко