Справа № 818/502/18
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2018 р. Справа №818/502/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Опімах Л.М.,
за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Л.В., ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити дії,
представник відповдача - ОСОБА_2-
В С Т А Н О В И В:
Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 року відмова Головного управління Держгеокадастру у Сумській області скасована як безпідставна та зобов»язано відповідача повторно розглянути заяву.
25.01.2018 року відповідачем повторно відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.
Зазначене рішення позивач вважає протиправним та просить скасувати, зобов»язати відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, зазначаючи що підставою для відмови в наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Однак, в даному випадку відповідач жодної з них у своїй відповіді не навів, повторно послався на відсутність погодження сільської ради у наданні дозволу, що вже раніше було визнано судом протиправним.
В судове засідання позивач не з»явився, подав клопотання, в якому позовні вимоги підтримав повністю, просив справу розглянути без його участі.
Відповідач подав відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечив, його представник в судовому засіданні зазначив, що відповідно до рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 №2/1 "Про обовязкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності" ГУ Держгеокадастру у Сумській області направило відповідний запит до Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, однак погодження сільською радою надано не було. За таких підстав, вважає, що ГУ Держгеокадастру у Сумській області повинно приймати до уваги позицію органів місцевого самоврядування, а тому за наслідками повторного розгляду заяви позивача йому було повідомлено про наявність підстав, що ускладнюють отримання земельної ділянки. Крім того, представник у своєму відзиві зазначила, що вимога про зобовязання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою є втручанням в дискреційні повноваження відповідача і суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Заслухавши пояснення представника відповідача , дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 року відмова Головного управління Держгеокадастру у Сумській області скасована як безпідставна та зобов»язано відповідача повторно розглянути заяву ( а.с. 15-16).
Листом від 25.01.2018 року № 31-18-0.6-974/2-18 відповідач повідомив позивача про повторний розгляд заяви та вказав про наявність підстав, що ускладнюють отримання земельної ділянки, пославшись на рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 №2/1 "Про обовязкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності" розпорядження Кабінету Міністрів Укарїни від 01.04.2014 р. №333-р. та від 22.09.2016 №688-р , відсутність погодження сільської ради ( а.с.12).
Частково задовльняючи позовні вимоги, суд виходить з такого.
Відповідно до п."а" ч.3 ст.22 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі - Земельний кодексу України) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Згідно ч.4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Порядок передачі земельних ділянок у власність громадян врегульовано ст.118 Земельного кодексу України, відповідно до частин 6-7 якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, серед іншого, особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
З огляду на зазначене, суд вважає, що за наслідками розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідач зобов»язаний прийняти рішення про надання дозволу або про відмову в його наданні з наведенням мотивів відмови.
Відповідно до п.19 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт ( рішення) суб»єкта владних повноважень, виданий ( прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк. Тобто, рішення Головного управління Держгеокадастру про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою чи відмова у його наданні є актом індивідуальної дії, відповідно має виражати волю суб»єкта владних повноважень, його владні приписи, повинне мати офіційний характер, обов»язковий до виконання, має регулювати певні суспільні відносини, спричиняти правові наслідки, повинне бути юридично оформлене у визначеній формі.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, приймаючи рішення, суб»єкт владних повноважень має діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Водночас, лист відповідача від 25.01.2018 року на заяву про надання дозволу взагалі не вирішує зазначене у заяві питання, цей документ не містить чіткого припису органу влади стосовно порушеного питання та не спричиняє правових наслідків.
Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб"єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб"єктів владних повноважень.
За таких обставин, суд вважає, що відповідачем рішення фактично не прийняте, що свідчить про його протиправну бездіяльність, а відтак порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов»язання Головного управління Держгеокадастру у Сумській області прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою у відповідності до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України. При цьому, за наявності судового рішення, яким відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою вже визнана протиправною, рішення суб»єкта владних повноважень має бути прийняте з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
На підставі ч.1 ст.139 КАС України на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області 1409,60 грн. в рахунок повернення судового збору ( а.с.3).
Також, позивачем подане клопотання про постановлення окремої ухвали про наявність підстав для розгляду питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника Головного управління Держгеокадастру у Сумській області ОСОБА_4, направивши її для виконання Голові Державної служби України з питань геодезії, карторафії та кадастру, яке обгрунтовує тим, що вказана посадова особа умисно допустила неналежне виконання покладених на неї посадових обов"язків та свідомо і систематично приймала рішення, що суперечать вимогам закону та висновкам суду, чим грубо порушила права позивача.
Обговорюючи зазначене клопотання, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч.1 ст.249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб»єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Оскільки, в ході судового розгляду даної справи зміст та обсяги посадових обов»язків начальника Головного управління Держгеокадастру Сумської області не досліджувались, суд не вправі робити висновки про можливі порушення службової дисципліни вказаної посадової особи, відтак не вбачає необхідності для реагування в порядку статті 249 Кодексу.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, яка полягає у неприйнятті рішення за заявою ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною ( орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області за межами населеного пункту.
Зобов"язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 від 23 серпня 2017 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною ( орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області за межами населеного пункту у відповідності до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України з врахуванням првової оцінки, наданої судом у рішенні.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на користь ОСОБА_1 1409,60 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах

Повне рішення складене 06 квітня 2018 року.