Справа № 821/1339/17
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/1339/17

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І. Час і місце ухвалення: 24.10.2017р., м.Херсон

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

за участю секретаря Колеснікова-Горобець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське товариство «Івашківський інкубатор» на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Рис України» до державного реєстратора Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області Ковша Максима Володимировича, треті особи товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське товариство «Івашківський інкубатор», ОСОБА_3, про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Рис України» звернулося до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до державного реєстратора Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області Ковша М.В. про скасування рішень від 11.11.2016р.:

- НОМЕР_6 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,5481 га за ТОВ «Сільськогосподарське товариство «Івашківський інкубатор», що виникло на підставі договору від 04.11.2016р., шляхом внесення відповідних записів до державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- НОМЕР_7 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,601 га за ТОВ «Сільськогосподарське товариство «Івашківський інкубатор», що виникло на підставі договору від 04.11.2016р., шляхом внесення відповідних записів до державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- НОМЕР_8 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_3, площею 0,6175 га за ТОВ «Сільськогосподарське товариство «Івашківський інкубатор», що виникло на підставі договору від 04.11.2016р., шляхом внесення відповідних записів до державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- НОМЕР_9 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_4, площею 0,6352 га за ТОВ «Сільськогосподарське товариство «Івашківський інкубатор», що виникло на підставі договору від 04.11.2016р., шляхом внесення відповідних записів до державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- НОМЕР_10 про реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_5, площею 0,24 га за ТОВ «Сільськогосподарське товариство «Івашківський інкубатор», що виникло на підставі договору від 04.11.2016р., шляхом внесення відповідних записів до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ТОВ «Сільськогосподарське товариство «Івашківський інкубатор» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки у спірних правовідносинах йдеться про ймовірне порушення права оренди ТОВ «Рис України» на земельні ділянки, тобто виникає спір про право цивільне.

Також, апелянт зазначає, що під час вирішення питання про здійснення реєстрації додаткових угод №№01-05 від 15.05.2012р. до договору оренди землі від 01.11.2009р. суд першої інстанції керувався редакцією Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» чинну на дату проведення судового засідання, а не застосував положення нормативно-правових актів, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Посилається апелянт і на те, що в порушення ст.53 КАС України, судом не залучено до участі у справі ОСОБА_3, на права та обов'язки якої, як власника земельних ділянок, впливає рішення у даній справі.

ТОВ «Рис України» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що суд першої інстанції правильно встановив, що чинність одних договорів оренди землі унеможливлює здійснення державної реєстрації договорів оренди землі, укладених їх власниками з іншою юридичною особою до закінчення строку дії попередніх договорів. Позивач не погоджується з доводами апелянта, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та зазначає, що предметом спору є перегляд правомірності прийняття правових актів індивідуальної дії - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, тому позов предметно підсудний Херсонському окружному адміністративному суду. ТОВ «Рис України» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. А постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.11.2009р. між ОСОБА_3 (орендодавець) та ТОВ «Рис України» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться у адміністративних межах Тарасівської сільської ради Скадовського району Херсонської області, загальною площею 2,65 га, у тому числі рілля 2,65 га, згідно державного акту ЯД №724188, виданого Скадовською РДА від 01.02.2008р. Договір укладено на 3 роки; після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк; передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації цього договору та за актом її приймання-передачі.

Договір оренди землі зареєстровано у Скадовському райвідділі Херсонської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 20.03.2010р. за №4АА72200012.

15.05.2012р. між ОСОБА_3 та ТОВ «Рис України» укладено додаткові угоди до вказаного договору оренди №№01-05, якими, серед іншого, уточнено об'єкт оренди (земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_2, НОМЕР_1), а також визначено, що термін дії договору оренди від 01.11.2009 року, зареєстрованого 20.03.2010р. реєстр. №4АА72800012, продовжується на 5 років з моменту державної додаткових угод.

Додаткові угоди зареєстровано у відділі Держкомзему у Скадовському районі Херсонської області 28.11.2012р. за НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19 та НОМЕР_20.

Судом першої інстанції, також, встановлено, що 04.11.2016р. між ОСОБА_3 (орендодавець) та ТОВ «Сільськогосподарське товариство «Івашківський інкубатор» (орендар) укладено п'ять договорів оренди земельних ділянок площами 0,5481 га (кадастровий номер НОМЕР_1), 0,601 га (кадастровий номер НОМЕР_2), 0,6175 га (кадастровий номер НОМЕР_13), 06352 га (кадастровий номер НОМЕР_12), 024 га (кадастровий номер НОМЕР_11), за умовами яких орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території (в адміністративних межах) Тарасівської сільської ради Скадовського району Херсонської області. Договори укладено строком на 7 років з моменту передання земельної ділянки орендареві, з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою.

11.11.2016р. ТОВ «Сільськогосподарське товариство «Івашківський інкубатор» звернулося до державного реєстратора Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області Ковша М.В., із заявами, зареєстрованими за НОМЕР_22 (щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1), за НОМЕР_23 (щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2), за НОМЕР_24 (щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_13), за НОМЕР_26 (щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_12), за НОМЕР_25 (щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_11) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на реєстрацію права оренди вказаних земельних ділянок.

Того ж дня (11.11.2016р.) державний реєстратор Ковш М.В., розглянувши заяви та документи, подані для проведення державної реєстрації прав, прийняв наступні рішення: НОМЕР_6 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,5481 га за ТОВ «Сільськогосподарське товариство «Івашківський інкубатор»; НОМЕР_7 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,601 га за ТОВ «Сільськогосподарське товариство «Івашківський інкубатор»; НОМЕР_8 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_3, площею 0,6175 га за ТОВ «Сільськогосподарське товариство «Івашківський інкубатор»; НОМЕР_9 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_4, площею 0,6352 га за ТОВ «Сільськогосподарське товариство «Івашківський інкубатор»; НОМЕР_10 про реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_5, площею 0,24 га за ТОВ «Сільськогосподарське товариство «Івашківський інкубатор».

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ТОВ «Рис України» про скасування вказаних рішень відповідача, дійшов висновку, що під час розгляду заяв ТОВ «Сільськогосподарське товариство «Івашківський інкубатор» від 11.11.2016р. №№ 19475794, 19477312, 19478008, 19478486, 19479274 про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок, державним реєстратором, в порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Постанови КМУ від 22.02.2012р. №118 «Про інформаційну взаємодію органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, та органу державної реєстрації прав», не здійснено відповідних запитів до органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав до 01.01.2013р., щодо отримання інформації (довідок, копій документів тощо), необхідної для прийняття рішення про проведення державної реєстрації. Тобто, не було перевірено інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав на дані земельні ділянки, що призвело до їх подвійної реєстрації.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р. №1952-IV (далі - Закон №1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 3 статті 3 Закону №1952-IV визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Відповідно до ч.3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010р. №1878-VI (в редакції, чинній на момент проведення державної реєстрації додаткових угод до договору оренди позивача) до 1 січня 2013 року державна реєстрація права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

Згідно ч.3 ст.10 Закону №1952-IV державний реєстратор, зокрема: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі.

Пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону № 1952-IV встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Таким чином, державний реєстратор під час прийняття рішення про проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Як правильно встановив суд першої інстанції, договори оренди земельних ділянок від 04.11.2016р. між ОСОБА_3 та ТОВ «Сільськогосподарське товариство «Івашківський інкубатор» укладені у період, коли строк дії договору оренди цих же земельних ділянок від 01.11.2009р. (з урахуванням додаткових угод від 15.05.2012р. №№01-05) між ОСОБА_3 та ТОВ «Рис України» ще не закінчився.

Ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції відповідачем чи апелянтом не надано будь-яких доказів, які б свідчили про припинення дії зареєстрованих в книзі записів державної реєстрації договорів оренди додаткових угод від 15.05.2012р. №№01-05 до договору оренди земельної ділянки від 01.11.2009р., тоді як реєстрація договору оренди землі на підставі нового договору можлива лише після реєстрації угоди про розірвання попереднього.

В матеріалах справи, також, відсутні відомості про вчинення державним реєстратором Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області Ковш М.В. перевірки інформації про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що реєстрація додаткових угод від 15.05.2012р. №№01-05 до договору оренди землі від 01.11.2009р. здійснювалася всупереч вимогам законодавства, оскільки правомірність проведення відповідної реєстрації не є предметом даного спору, в рамках якого суд перевіряє виключно законність рішень державного реєстратора від 11.11.2016р.

В додаткових поясненнях до апеляційної скарги апелянт посилається на те, що предметом додаткових угод від 15.05.2012р. №№01-05 були земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_2, НОМЕР_1, тоді як відповідачем проведено спірну державну реєстрації за ТОВ «Сільськогосподарське товариство «Івашківський інкубатор» земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_5, НОМЕР_4, НОМЕР_3, НОМЕР_2, НОМЕР_1, що, на думку апелянта, свідчить про те, що земельні ділянки, щодо яких було досягнуто згоди між ТОВ «Рис України» та ОСОБА_3 під час укладення додаткових угод, та земельні ділянки, зареєстровані за апелянтом, є відмінними.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта, оскільки частиною 1 статті 303 КАС України (ч.1 ст.193 КАС в редакції Закону від 03.08.2017р.) визначено право особи, яка подала апеляційну скаргу, її доповнити лише протягом строку на апеляційне оскарження з одночасним обґрунтуванням необхідності таких доповнень.

Щодо доводів апеляційної скарги ТОВ «Сільськогосподарське товариство «Івашківський інкубатор», що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, апеляційний суд зазначає наступне.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

При визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи суд повинен виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Предметом спору є оскарження ТОВ «Рис України» рішень державного реєстратора Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області Ковша М.В. від 11.11.2016р. НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9 та НОМЕР_10 про реєстрацію права оренди. При цьому, позовні вимоги товариство обґрунтовує недотриманням реєстратором, при вчиненні відповідних реєстраційних дій, вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та не вказує жодну обставину, яка могла б свідчити про те, що спір, який є предметом розгляду у справі, є спором про право.

Доводи позивача ґрунтуються на протиправності дій відповідача, як суб'єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, та полягають у тому, що відповідач не мав права приймати спірні рішення, так як на момент проведення державної реєстрації існувала підстава для зупинення розгляду документів або для відмови в реєстрації, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Даний спір виник між юридичною особою та суб'єктом владних повноважень про оскарження рішення останнього з підстав не дотримання процедури його прийняття і має публічно-правовий характер. Предметом спору є виключно правовідносини, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та іншими прийнятими на його підставі нормативно-правовими актами, якими передбачені умови, підстави та порядок (процедура) дій державного реєстратора при здійсненні державної реєстрації прав та їх обтяжень.

А відтак, колегія суддів доходить висновку, що у даній справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії відповідача, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та надана їм належна правова оцінка. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення та скасування постанови від 24.10.2017р. суд апеляційної інстанції не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, 316, 321, 322, 325, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське товариство «Івашківський інкубатор» залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 05.04.2018р.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Градовський Ю.М.

Крусян А.В.