Справа № П/811/226/16
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

03 квітня 2018 року

справа №П/811/226/16

адміністративне провадження №К/9901/3525/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року у складі судді Брегея Р.І. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року у складі колегії суддів Добродняк І.Ю., Бишевської Н.А., Семененка Я.В. у справі № П/811/226/16 за позовом Приватного підприємства «Агрофірма «Панчеве» до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року Приватне підприємство «Агрофірма «Панчеве» (далі - Підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11 лютого 2016 року № частково на суму збільшеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 421 149 гривні, за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 291 120 гривні, № повністю, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 36 065 гривні, з мотивів протиправності їх прийняття.

12 вересня 2017 року Кіровоградський окружний адміністративний суд постановою, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року, позовні вимоги задовольнив в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з мотивами якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Підприємство, будучи сільськогосподарським виробником та обравши спеціальний режим оподаткування, правомірно включило до податкових зобов'язань (скорочена декларація) з податку на додану вартість суму податку (отримавши передплату) по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроспецсервіс» за договором поставки кукурудзи урожаю 2013 року. В подальшому, в межах строку дії договору, Підприємство повернуло частину передплати, здійснивши коригування зобов'язань з податку на додану вартість, та частково поставило продукцію власного виробництво, що виключає обов'язок перенесення податкового зобов'язання з податку на додану вартість зі скороченої декларації до загальної.

Суди попередніх інстанцій також дійшли висновку про правомірність віднесення Підприємством до податкового кредиту за грудень 2013 року та червень 2015 року сум податку на додану вартість, сплачених за договором про надання аудиторських послуг, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Бейкер Тіллі Україна». Такі висновки судів ґрунтуються на дослідженні ними документів первинного бухгалтерського та податкового обліку, а саме договорів, актів виконаних робіт, аудиторських висновків, доказів сплати коштів у безготівковій формі, які доводять реальність надання контрагентом позивача аудиторських послуг. Крім того такі послуги за даними бухгалтерської звітності Підприємство визначило, як супутні веденню сільськогосподарської діяльності.

Щодо порушення Підприємством порядку заповнення і подання звітності з податку на додану вартість (скорочена декларація), що вплинуло на суму податку, яка спрямовується на спеціальний рахунок сільськогосподарського підприємства, суди попередніх інстанцій вказали на незрозумілість даного порушення та недоведеність його актом перевірки, про що свідчить відсутність в акті перевірки суті порушення та податкового періоду, коли воно допущено, а також не визначено як це порушення вплинуло на суму податку, яка спрямовується на спеціальний рахунок сільськогосподарського підприємства.

27 грудня 2017 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга податкового органу, в якій відповідач, посилаючись на грубе порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить касаційну скаргу задовольнити, скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга утримує в собі викладення фактичних обставин справи, положення підпунктів 14.1.185, 14.1.231 пункту 14.1 статті 14, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України та статей 3, 42 Господарського кодексу України, висновки податкового органу щодо ознак реальності (фактичного здійснення) господарської операції та неможливості включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених платником податків за відсутності факту придбання послуг. У чому полягає порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, заявник касаційної скарги не зазначає. Норми процесуального права та суть їх порушення судами попередніх інстанцій касаційна скарга не утримує взагалі.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду від позивача не надходив, що не перешкоджає перегляду судових рішень.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши рішення судів попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційних скарг.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили.

Позивач - Приватне підприємство «Агрофірма «Панчеве» є сільськогосподарським виробником (діяльність за КВЕД 01.11 вирощування зернових культур (крмі рису, бобових культур і насіння олійних культур - т.1. а. с.61), обрав спеціальний режим оподаткування.

Податковим органом проведено документальну планову виїзну перевірку Приватного підприємства «Агрофірма Панчеве» з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати податків та зборів, а також дотримання вимог зокрема податкового законодавства за період з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2015 року, за результатами якої складений акт від 27 січня 2016 року № 3/11-28-22-01/32119941.

11 лютого 2016 року відповідачем на підставі акту перевірки згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 та відповідно до частини 2 пункту 123.1, пункту 123.2 статті 123 Податкового кодексу України за порушення Товариством пункту 187.1 статті187, пунктів 198.3, 198.6 статті 198, підпункту 209.15.1 пункту 209.15, пунктів 209.2, 209.6, 209.7, п.209.17 статті 209 цього Кодексу, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 25 листопада 2011 року № 1492, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2011 року за № 1490/20228 прийнято спірні податкові повідомлення-рішення.

Податковим повідомленням-рішенням № збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 717 564 грн, в тому числі за основним платежем 425 385 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 292179 грн.

Податковим повідомленням-рішенням № зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за липень, грудень 2013 року на загальну суму 36 065 грн.

В основу прийняття спірних податкових повідомлень - рішень покладені результати взаємовідносини з двома контрагентами, а саме Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроспецсервіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бейкер Тіллі Україна».

Щодо відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроспецсервіс».

Податковий орган доводить склад податкового правопорушення, який полягає в тому, що Товариство, отримавши передоплату, не виконало умов укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроспецсервіс» договору від 12 листопада 2013 року №12/11-13-2 поставки кукурудзи врожаю 2013 року власного виробництва, та не надало до перевірки документів щодо причин його не виконання, тому, за твердженням контролюючого органу оподаткування операцій податком на додану вартість з отримання (повернення) оплати за цим договором має здійснюватись за загальними правилами оподаткування та відображатись в податковій декларації з податку на додану вартість 0110 «Загальна».

Оцінюючи спірні взаємовідносини у цій частині суди попередніх інстанцій висновувалися на аналізі пункту 209.13 статті 209 Податкового кодексу України, за яким сільськогосподарське підприємство - суб'єкт спеціального режиму оподаткування подає податкову декларацію у строки та в порядку, що встановлені для інших платників податку. Форма податкової декларації, яка подається сільськогосподарським підприємством - суб'єктом спеціального режиму оподаткування, затверджується відповідно до пункту 201.15 статті 201 цього Кодексу.

Дата виникнення податкових зобов'язань з податку на додану вартість врегульована статтею 187 цього Кодексу, відповідно до положень підпункту «а» пункту 187.1 якої позивачем по даті зарахування коштів від покупця, які надійшли на виконання укладеного між позивачем, як продавцем та його контрагентом Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроспецсервіс», як покупцем договору поставки від 12 листопада 2013 року № 12/11-13-2, предметом поставки якого є кукурудза 3-го класу врожаю 2013 року.

Отримані позивачем кошти в період з 18 листопада 2013 року по 31 березня 2014 року на загальну суму 5 862 000 грн, в тому числі податок на додану вартість 977 000 грн позивачем віднесено до зобов'язання у скороченій декларації.

Станом на 30 вересня 2015 року (дата закінчення перевірки), підприємство не виконало умов договору щодо поставки кукурудзи покупцю, повернуло останньому у період з квітня по липень 2014 року кошти на загальну суму 4 446 000 грн у тому числі податок на додану вартість 741 000 грн, та відкоригувало податкові зобов'язання з податку на додану вартість у скороченій декларації шляхом їх зменшення.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що на момент проведення перевірки не повернутою за договором залишилась сума 1 416 000 грн, у тому числі податок на додану вартість у сумі 236 000 грн, яка у бухгалтерському обліку підприємства станом на 30 вересня 2015 року рахувалась як кредиторська заборгованість. Між сторонами договору 20 вересня 2016 року укладена та виконана додаткова угода, за якою підприємство передало Покупцю кукурудзу врожаю 2016 року у кількості 335 тон.

Встановлені судами попередніх судів обставини виключають обов'язок перенесення податкового зобов'язання з податку на додану вартість зі скороченої декларації до загальної.

Суд погоджується з висновком суддів попередніх інстанцій про відсутність у позивача підстав оподаткування операцій з отримання (повернення) контрагенту коштів отриманих у якості попередньої оплати податком на додану вартість за загальними правилами та відображення даних в податковій декларації з податку на додану вартість «Загальна». Склад податкового правопорушення, виходячи з аналізу норм зазначених спірними податковими повідомленнями-рішеннями, актом перевірки, податковим органом не доведений.

Щодо взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Бейкер Тіллі Україна».

За позицією податкового органу, Товариством безпідставно віднесло до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, що задекларовані у податковій звітності з податку на додану вартість з позначкою 021 (Спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства), у розмірі 78 356,13 грн у зв'язку з включенням вартості аудиторських послуг, придбаних у Товариства з обмеженою відповідальністю «Бейкер Тіллі Україна», які на його думку не пов'язані із господарською діяльністю, та ненаданням первинних документів, які б підтверджували правомірність отриманих послуг.

Рішеннями судів попередніх інстанцій спростовані доводи податкового органу щодо ненадання позивачем до перевірки первинних документів за взаємовідносинами із цим контрагентом, встановлені обставини у справі, дослідженні первинні документи та дотримання порядку проведення перевірки податковим органом.

Суди попередніх інстанцій вважають, що укладення та виконання між позивачем та його контрагентом договорів про надання аудиторських послуг від 06 листопада 2013 року № 274/13 та 18 травня 2015 року № 104/15, з метою отримання банківського кредиту, кошти від якого спрямовувались на розвиток сільськогосподарського виробництва, доводить зв'язок придбаних аудиторських послуг із господарською діяльністю підприємства, як такими що є супутніми веденню сільськогосподарської діяльності.

Стаття 209 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) регулює спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарська, а також рибальства, пункт 209.15 якої визначає терміни, які застосовуються для цілей цієї статті.

Так, згідно підпункту «б» підпункту 209.15.1 пункту 209.15 цієї статті, виробничим фактором, за рахунок яких сформований податковий кредит віднесено серед іншого послуги, супутні постачанню сільськогосподарського товару, який зокрема вирощується безпосередньо платником податку, до яких в свою чергу віднесено отримання послуг, супутніх веденню сільськогосподарської діяльності, а саме з питань оподаткування, бухгалтерської звітності та обліку, організації внутрішнього виробничого управління (74.14.0 КВЕД).

Згідно Класифікації видів економічної діяльності (Наказ Держкомстату від 26.12.2005 № 375) до КВЕД 74.14.0 відноситься: консультування та надання практичної допомоги комерційним підприємствам та державним службам в галузі планування, організації, забезпечення ефективності та контролю, інформації для управління тощо; консультування фермерів з питань управління, а також спеціалістами у галузі сільського господарства (агрономами, економістами тощо).

За приписами частин другої та шостої статті 3 Закону України «Про аудиторську діяльність» від 22.04.93 № 3125-XII аудит - перевірка даних бухгалтерського обліку і показників фінансової звітності суб'єкта господарювання з метою висловлення незалежної думки аудитора про її достовірність в усіх суттєвих аспектах та відповідність вимогам законів України, положень (стандартів) бухгалтерського обліку або інших правил (внутрішніх положень суб'єктів господарювання) згідно із вимогами користувачів.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що аудиторські послуги відносяться до супутніх веденню сільськогосподарської діяльності, правильно віднесені Підприємством до цього виду послуг. Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що Підприємство не допустило завищення податкового кредиту з податку на додану вартість (скорочена декларація).

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року у справі № П/811/226/16 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Васильєва

В.П.Юрченко