Справа № 826/2015/18
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 березня 2018 року № 826/2015/18

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Елавус ЛТД»

до Державної фіскальної служби України

третя особа Головне управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними дій, зобов’язання певні дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Елавус ЛТД» (надалі також - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (надалі також – відповідач), третя особа Головне управління ДФС у Харківській області (надалі також – третя особа) про визнання протиправними дій, зобов’язання певні дії.

Представник позивача зазначає, що ознаки протиправності оскаржуваного рішення Державної фіскальної служби України від 24.01.2018 №2345/6/99-99-11-02-02-25 про відмову від розгляду скарги ТОВ «Фірма «Елавус ЛТД» від 19.12.2017 №01-548/17 на рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 08.12.2017 №, оскільки відповідачем порушено право позивача невиконанням контролюючого органу судового рішення Господарського суду Харківської області від 15.01.2016 у справі № 922/3048/16.

Відповідачем на адресу суду подано відзив на адміністративний позов в якому посилається на правомірність свого рішення та зазначено, що позивачем не зазначено які саме прав та законні інтереси було порушено та яким чином створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші їх ущемлення.

Третьої особою на адресу суду не подано відзиву на позовну заяву.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

ТОВ «Фірма «Елавус ЛТД» на адресу Державної фіскальної служби України подано скаргу №01-548/17 віл 19.12.2017 на вимогу про сплату єдиного внеску. В якій просив, скасувати рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 08.12.2017 №. Рішення за розглядом скарги надіслати на адресу позивача, а також просив повідомити про дату, час та місце розгляду скарги, у зв’язку із бажанням уповноваженої особи ТОВ «Фірма «Елавус ЛТД» бути присутнім під час розгляду скарги.

Державною фіскальною службою України листом від 12.01.2018 №1042/6/99-99-11-02-25 повідомлено позивача, що представники ТОВ «Фірма «Елавус ЛТД» можуть прийняти участь у розгляді скарги 17.01.2018 о 17:00год., за адресою: м. Київ, Львівська площа, 6.

Листом Державної фіскальної служби України від 24.01.2018 №2345/6/99-99-11-02-02-25 «Про розгляд скарги» повідомлення ТОВ «Фірма «Елавус ЛТД» про те, що порушене питання в скарзі від 19.12.2017 №01/548/17 є фактично повторним та вже вирішено по суті у розумінні пункту 7 розділу І Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу.

Позивач вважає таку відмову у розгляді скарги протиправною, а також зазначено, що розгляд скарги відбувся без уповноваженого представника ТОВ «Фірма «Елавус ЛТД», що є порушенням частини 3 VI Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу.

Позивач вважає такі дії, відповідача протиправними та в зв’язку з чим звернувся до суду.

Вирішуючи даний адміністративний позов по суті, суд звертає увагу на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до приписів статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів.

Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У разі коли контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня.

За правилами пункту 56.8 даної статті Податкового кодексу України, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Державною фіскальною службою України повідомлено листом від 12.01.2018 №1042/6/99-99-11-2-02-25 позивача, що розгляд скарги відбудеться 17.01.2018 о 17:00год., за адресою: м. Київ, Львівська площа, 6.

Відповідно до частини 3 розділу VI Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, особа, яка подала скаргу на рішення контролюючого органу, має право:

бути присутньою при розгляді матеріалів скарги, про що зазначає у цій скарзі. Повідомлення контролюючого органу надсилається (вручається) скаржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто під підпис, складається у письмовій формі, відповідним чином підписується та у випадках, передбачених законодавством, завіряється печаткою такого органу. У повідомленні зазначаються підстави запрошення, дата і час, на який запрошується скаржник, а також місцезнаходження контролюючого органу, який розглядає скаргу;

особисто викласти аргументи особі, яка розглядає скаргу, та брати участь у розгляді поданої скарги;

ознайомитися з матеріалами перевірки;

подавати додаткові матеріали;

користуватися послугами представника;

одержувати письмову відповідь про результати розгляду скарги;

висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду скарги;

відкликати подану скаргу в будь-який час до прийняття рішення за результатами розгляду скарги.

Відкликання скарги проводиться за письмовою заявою особи, яка подала скаргу.

Як вбачається із роздруківки з сайту «Укрпошта» щодо надіслання листа зі штриховим ідентифікатором 905, повідомлення про розгляд скарги позивача на 17.01.2018 було надіслано йому 12.01.2018, та вручене 19.01.2018.

Тобто, позивач з об’єктивних причин не міг бути присутнім на розгляді скарги, що є порушенням вищезазначеної норми.

Щодо не розгляду скарги позивача від 19.12.2017 №01/548/17 на рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 08.12.2017 №, суд зазначає наступне.

Розгляд скарги на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування проводиться відповідно до Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 №1124, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.02.2016 за № 178/28308.

Даний Порядок визначає процедуру подання та розгляду контролюючим органом скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, передбачених частиною 10, 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування».

Згідно п.7 розділу І Порядку не розглядаються повторні скарги одним і тим самим контролюючим органом від одного і того самого скаржника з одного і того самого питання, якщо перше вирішено по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 08.12.2017 № ГУ ДФС у Харківській області винесено на виконання рішення ДФС про результати розгляду скарги позивача від 02.11.2017 № 25012/6/99-99-11-02-02-25, яким скасовано рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 14.09.2017 № ГУ ДФС у Харківській області, зобов’язано ГУ ДФС у Харківській області винести та направити на адресу скаржника нове рішення відповідно, до вимог чинного законодавства.

Таким чином, питання порушені в скарзі від 19.12.2017 №01-548/17 є повторним та вже вирішено по суті рішенням від 02.11.2017 №25012/6/99-99-11-02-02-25 у розмінні п. 7розділу І Порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині зобов’язання Державну фіскальну службу України розглянути скаргу ТОВ «Фірма «Елавус ЛТД» від 19.12.2017 №01-548/17 на рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 08.12.2017 № за участі уповноваженого представника ТОВ «Фірма «Елавус ЛТД» повідомленого належним чином про час та місце проведення розгляду скарги, з урахуванням вимог нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2013 №958 та зареєстрованих в Міністерстві інфраструктури України 28.11.2013 №958 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.01.2014.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних дій з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов’язати Державну фіскальну службу України розглянути скаргу ТОВ «Фірма «Елавус ЛТД» від 19.12.2017 №01-548/17 на рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 08.12.2017 № за участі уповноваженого представника ТОВ «Фірма «Елавус ЛТД» повідомленого належним чином про час та місце проведення розгляду скарги, з урахуванням вимог нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2013 №958 та зареєстрованих в Міністерстві інфраструктури України 28.11.2013 №958 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.01.2014.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Елавус ЛТД» понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій