Справа № 328/2108/17(2-а/328/92/17)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
26 березня 2018 року справа № 328/2108/17(2-а/328/92/17)
головуючий суддя І інстанції Коваленко П.Л.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.,
суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є. ,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 05 грудня 2017 року у справі № 328/2108/17 (2-а/328/92/17) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ :
08 серпня 2017 року відповідно до штемпелю на конверті ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач), у якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо не призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням ІІІ групи інвалідності, внаслідок поранення, отриманого під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, відповідно до постанови КМУ від 28.05.2008 року № 499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» та Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням ІІІ групи інвалідності, внаслідок поранення, отриманого під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, відповідно до постанови КМУ від 28.05.2008 року № 499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» та Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 27-місячного грошового забезпечення.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 05 грудня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій залишено без розгляду у зв`язку з пропуском процесуального строку звернення до суду.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, як таку, що прийнята з порушенням норм процесуального права, та направити справу до цього ж суду для розгляду по суті.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що позивач дізнався про порушення своїх прав лише у лютому 2017 року з моменту отримання правової допомоги відповідно до договору про надання юридичних послуг № 491 від 07.07.2017 року, оскільки позивач не володіє відповідними юридичними знаннями. При цьому зауважено, що рішення щодо можливості призначення і виплати одноразової грошової допомоги приймає саме комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. ОСОБА_1 звертався саме до цього органу, а тому останній чекав на відповідне рішення саме від вказаного органу. У зв`язку з цим не брав до уваги лист Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 05.02.2016 року № 248/3/6/440.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, в період з 17.03.1986 року по 02.12.1986 року позивач проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан. При виконанні службового обов`язку в ДРА позивач отримав значні чисельні захворювання, які турбують його і по сьогоднішній день.

20.07.2011 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії.

Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про направлення особистих документів до Міністерства оборони України для прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Листом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 0.11-959/0/6-16 від 02.02.2016 р., повідомлено позивача та Департамент фінансів Міністерства оборони України, що питання стосовно призначення або відмови у виплаті одноразової грошової допомоги має розглядатися Міністерством оборони України.

Листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 05.02.2016 р. № 248/3/6/440 повідомлено про відсутність підстав розгляду поданих документів, оскільки особам, які звільняються з Прикордонних військ, виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється Міністерством оборони України.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції прийшов до висновку, що про порушення своїх прав щодо виплати одноразової грошової допомоги позивач дізнався в лютому 2016 року, а звернувся до суду з позовом лише 08.08.2017 (відповідно до відбитку поштового штампу), тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого ст. 99 КАС України.

Колегія судів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з частинами першою-другою статті 99 КАС України (в редакції до 15.12.2017 року) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України (в редакції до 15.12.2017 року) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Зазначені правила кореспондуються і з приписами п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України (в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VІІІ).

Враховуючи наведені норми законодавства, пропуск строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Обставини, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною або встановлюються судом на підставі позовної заяви та доданих до неї документів.

При цьому, загальні правила, закріплені у вищенаведеній нормі адміністративного процесуального законодавства, передбачають обчислення строку звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цих прав, свобод, інтересів.

Так, ухвалюючи рішення про залишення без розгляду адміністративного позову позивача, суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_1 дізнався про порушення його прав ще у лютому 2016 року з листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 05.02.2016 року № 248/3/6/440 (а.с.18).

Разом з тим, вказаний лист адресовано саме Запорізькому обласному військовому комісаріату.

При цьому жодних відомостей щодо фактичної дати отримання вказаного листа, зокрема поштового повідомлення про вручення потового відправлення, саме позивачем матеріали справи не містять,

Згідно з частиною першою статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Отже, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду, оскільки поверхнево з`ясував істотні обставини справи та належним чином не перевірив, коли саме позивач дізнався про відмову у здійсненні виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись п.4ч.1 ст.320, ст.ст.322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 05 грудня 2017 року у справі № 328/2108/17 (2-а/328/92/17) скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Постанова підписана складом суду 26 березня 2018 року.

Головуючий суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко