Справа № 296/810/18
Суддя: Рожкова О. С.
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/810/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі: головуючого - судді Рожкової О.С., розглянувши у письмовому провадженні в м. Житомирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

встановив :

29.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в невиконанні п.7 розділу 3, п.1 розділу 5 Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2017 №512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» в частині невиконання не направлення виконавчого документу до відповідного органу державної виконавчої служби за його заявою від 25.12.2017;

- визнати неправомірною бездіяльність в невиконанні вимог Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про інформацію» в частині ненадання йому інформації про підсумки розгляду його заяви та прийняте рішення, за заявою від 25.12.2017;

- зобов'язати відповідача надати повну та достовірну інформацію на заяву від 25.12.2017.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в особі відділу примусового виконання рішень, свідомо не виконуючи рішення суду з 31.01.2017, листом від 24.05.2017 року повернуло виконавчий лист без виконання за п. 6 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що відповідач свідомо не виконує рішення суду, вимоги Закону України «Про виконавче провадження», вимогу ст. 264 КАС України та безпідставно повернуло виконавчий лист та відмовило у відкритті виконавчого провадження.

Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.22).

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову за безпідставністю, посилаючись на те, що державним виконавцем правомірно прийнято рішення у формі повідомлення про повернення виконавчого документа, оскільки останній пред'явлено не за підвідомчістю (а.с.12-14).

Сторони в судове засідання не з'явилися, відповідно до частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.

З оглянутих судом матеріалів адміністративних справ №296/5822/14а, №296/175/17 встановлено, що постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року змінено постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 18.09.2014 у справі №2а-384/14 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії.

Вказаною постановою суду апеляційної інстанції третій абзац резолютивної частини постанови від 18.09.2014 викладено у наступній редакції: « Зобов'язати Управління Пенсійного фонду в м. Житомирі Житомирської області з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року провести, відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» перерахунок та виплату основної пенсії ОСОБА_1 у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, що визначена ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із врахуванням фактично здійснених виплат(№296/5822/14а - а.с.22-23, 53-54).

Постанова набрала законної сили та 01.10.2015 року Корольовським районним судом м. Житомира видано виконавчий лист № 2а-384/14.

На підставі виконавчого листа №2а-384/14, виданого Корольовським районним судом м. Житомира від 01.10.2015 року (№296/175/17 - а.с.4) відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 15.04.2016 року відкрито виконавче провадження №50846101 (№296/175/17 - а.с.20).

04.10.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Сладь Т.П. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (ОСОБА_1) на підставі п.9 ч.1 ст.47, ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» (№296/175/17 - а.с.23).

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із позовом до Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 31.01.2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково (№296/175/17 - а.с.42-44):

- визнано неправомірною бездіяльність Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в частині невиконання постанови Корольовського районного суду м.Житомира по адміністративній справі №2а-384/14 від 05.08.2015 року,

- скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного ТУЮ у Житомирській області Сладь Т.П. про повернення виконавчого документа від 04.10.2016 року по адміністративній справі №2а-384/14 від 05.08.2015 року,

- зобов'язано Управління ДВС Головного ТУЮ у Житомирській області вирішити питання про заміну сторони виконавчого провадження (боржника) та зміну порядку та способу виконання судового рішення за постановою Корольовського районного суду м. Житомира по адміністративній справі №2а-384/14 від 05 серпня 2015 року .

На виконання постанови суду 10.05.2017 року Корольовським районним судом м. Житомира видано виконавчий лист по справі №296/175/17.

25.12.2017 ОСОБА_1 звернувся до Департаменту державної виконавчої служби МЮУ із заявою про примусове виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира №296/175/17 від 31.01.2017, посилаючись на п.7 розділу 3, п.1 розділу 5 Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2017 №512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень». Просив виконати рішення суду, застосувавши до боржника Управління ДВС Головного ТУЮ у Житомирській області міри примусового характеру відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» та надіслати йому відповідь (а.с.4,5)

12.01.2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І.М. складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання(а.с.6,зворот).

Обґрунтовуючи мотивацію відмови, виконавець керувався пунктом 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень та п.10 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: повернення виконавчого документу, якщо виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Не погодившись із діями і рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступних мотивів.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Вказані норми також передбачено ч.2 Розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2017 №512/5.

Частиною 3 Інструкції визначено, що органами державної виконавчої служби є:

- Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

- управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

- районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Частина 4 Інструкції встановлено, що Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи; сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Згідно з вимогами п.4 Розділу 3 Інструкції, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону («Про виконавче провадження»), про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред'явлення виконавчого документа.

Так, частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо, зокрема, виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю (п.10).

За таких обставин, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І.М. за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 щодо примусового виконання виконавчого листа №296/175/17 виданого Корольовським районним судом м.Житомира від 15.06.2017 про зобов'язання Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області вирішити питання про заміну сторони виконавчого провадження (боржника) та зміну порядку та способу виконання судового рішення за постановою Корольовського районного суду м. Житомира по адміністративній справі №2а-384/14 від 05 серпня 2015 року правомірно складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (а.с.6,зворот).

Разом з тим, виходячи з меж позовних вимог ОСОБА_1, які стосуються оскарження бездіяльності відповідача, яка полягає в невиконанні п.7 розділу 3, п.1 розділу 5 Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2017 №512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» в частині не направлення виконавчого документа до відповідного органу державної виконавчої служби за його заявою від 25.12.2017, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.7 Розділу 3 Інструкції, до відкриття виконавцем виконавчого провадження виконавчий документ за заявою стягувача може бути передано від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби або від органу державної виконавчої служби - приватному виконавцю (крім виконавчих документів, визначених частиною другою статті 5 Закону).

Отже, застосування положень зазначеного п.7 Розділу 3 Інструкції може мати місце лише за наявності -підстав для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу, -за заявою стягувача і -до відкриття виконавцем виконавчого провадження.

Таким чином, тільки за наявності усіх перерахованих умов, виконавчий документ може бути передано відповідному органу державної виконавчої служби, зазначеному у заяві стягувача, з одночасним винесенням відповідної постанови про передачу, як передбачено ч.1 Розділу 5 Інструкції та на яку посилається в позовній заяві позивач.

Крім того, відповідно до ст.24 ЗУ «Про виконавче провадження» (місце виконання рішення) виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

З огляду на те, що виконавчий документ було пред'явлено ОСОБА_1 не за місцем виконання та не за підвідомчістю (п.10 ч.4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»), суд констатує відсутність підстав для визнання неправомірною бездіяльності відповідача в частині не направлення виконавчого документа до відповідного органу державної виконавчої служби за заявою стягувача. Отже, державний виконавець діяв відповідно вимог ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, що діяли в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Водночас, вимоги позивача про визнання неправомірною бездіяльності відповідача та зобов'язання надати повну та достовірну інформацію на заяву стягувача від 25.12.2017 задоволенню не підлягають оскільки у повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу від 12.01.2018 державний виконавець в межах своїх повноважень фактично надав стягувачу інформацію про підсумки (результат) розгляду його заяви від 25.12.2017, з посиланням на норми чинного законодавства - п.4 Розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, п.10 ч.4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження».

Крім того, слід наголосити, що питання, яке порушував позивач, як стягувач, щодо виконання постанови Корольовського районного суду м.Житомира по справі 296/175/17 від 31.01.2017 виконано, а саме вирішено питання про заміну сторони виконавчого провадження (боржника) та способу виконання судового рішення за постановою Корольовського районного суду м. Житомир по адміністративній справі №2а-384/14 від 05 серпня 2015 року шляхом направлення 12.07.2017 відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області до Корольовського районного суду м. Житомир заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні та заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду (а.с.30-33). Про що, як вказує представник відповідача у відзиві на позовну заяву, неодноразово повідомлялось ОСОБА_1

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 205, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Cуддя О. С. Рожкова