Справа № 819/340/18
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/340/18

11 квітня 2018 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26.02.2018 до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, у якій позивач просить визнати протиправною відмову Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у переведенні ОСОБА_2 на пенсію відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 та зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області перевести ОСОБА_2 на пенсію відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 з 25.10.2017.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в Тернопільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області та з 11.12.2014 йому призначено пенсію за віком. 25.10.2017 він звернувся до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою, у якій просив перевести його із пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу", однак відповідачем у листі від 28.12.2017 №20832/05 йому було відмовлено у призначенні такої пенсії та не зараховано до стажу державної служби, що дає право на отримання пенсії державного службовця період роботи позивача в органах державної податкової служби Тернопільської області з 23.02.1996 по 10.07.2007, з 09.01.2008 по 28.05.2013 та з 01.01.2014 по 02.12.2014. Позивач вважає таку відмову незаконною, зазначає, що період проходження ним служби в податкових органах, який становить 17 років 8 місяців та 7 днів, має зараховуватись до стажу державної служби, що дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993. Крім цього стверджує, що відповідачем не заперечується наявність у ОСОБА_2 стажу на посадах віднесених до категорій посад державної служби, що складає 6 років 10 місяців 15 днів, разом стаж на посадах державної служби становить 24 роки 6 місяців та 22 дні. За таких обставин, позивач вважає, що має необхідний 20 річний стаж та досяг передбаченого віку 62 років для переведення його на пенсію відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993. З врахуванням наведеного, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.03.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

14.03.2018 представником відповідача Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області через відділ документального забезпечення суду подано відзив на позовну заяву (арк.спр.41-43), в якому зазначено, що позивач звернувся 26.10.2017 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", а не 25.10.2017, як зазначає позивач у позовній заяві. Періоди роботи позивача з 19.03.1980 по 31.08.1984 в Монастириському районному фінансовому відділі, з 22.04.1994 по 20.02.1996 в управлінні містобудування і архітектури Тернопільської міської адміністрації та з 29.05.2013 по 31.12.2013 в органах податкової служби підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Стаж державної служби становить 6 років 10 місяців 15 днів. Період роботи позивача з 23.02.1996 по 10.07.2007, з 09.01.2008 по 28.05.2013 та з 01.01.2014 по 02.12.2014 в органах податкової служби зарахувати до стажу державної служби підстав немає, оскільки періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєнні персональні чи спеціальні звання - не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993. Відтак, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

16.03.2018 представником позивача подано через відділ документального забезпечення суду відповідь на відзив (арк.спр.48-50), у якому зазначено, що відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Разом з тим, згідно з частиною вісімнадцятою статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та /або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Представник позивача вважає посилання відповідача на положення постанови Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016 та статтю 46 Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 помилковими. У зв'язку з викладеним, просить відхилити відзив на позов.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши подані докази у їх сукупності, на підставі чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_2 працював на посадах державної служби з 19.03.1980 по 31.08.1984 в Монастириському районному фінансовому відділі - записи №1 та №2 у трудовій книжці (арк.спр.20), з 22.04.1994 по 20.02.1996 в управлінні містобудування і архітектури Тернопільської міської адміністрації - записи у трудовій книжці №10-14 (арк.спр.22-24) та з 29.05.2013 по 31.12.2013 в органах податкової служби - записи в трудовій книжці №30-31 (арк.спр.35-36) Стаж роботи позивача на вказаних посадах становить 6 років 10 місяців 15 днів та підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що не заперечується представником відповідача у відзиві на позовну заяву.

Разом з тим, з трудової книжки позивача також видно, що ОСОБА_2 у періоди з 23.02.1996 по 10.07.2007 та з 09.01.2008 по 02.12.2014 обіймав різні посади в органах державної податкової служби: Державній податковій інспекції по Тернопільській області - записи у трудовій книжці №15-16 (арк.спр.24-25), Державній податковій адміністрації в Тернопільській області - записи у трудовій книжці №17-23 (арк.спр.25-28) та №26-27 (арк.спр.29-31), Державній податковій службі у Тернопільській області - записи у трудовій книжці №28-29 (арк. спр.31-32), Головному управлінні Міндоходів у Тернопільській області - записи у трудовій книжці №30-33 (арк.спр.35-37).

18.01.1995 позивач прийняв Присягу державного службовця - запис в трудовій книжці №13 (арк.спр.23)

За період роботи в органах податкової служби ОСОБА_2 присвоєно спеціальні звання: 01.10.1996 - радник податкової служби IІІ рангу - запис у трудовій книжці №16 (арк.спр.24-25), 01.03.2000 - радник податкової служби ІI рангу - запис у трудовій книжці №19 (арк.спр.26).

02.12.2014 ОСОБА_2 звільнений з посади у зв'язку із реорганізацією та скороченням штату, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України - запис у трудовій книжці №33 (арк.спр.37).

Як вбачається з повідомлення управління Пенсійного фонду України вих.№23654/03 від 22.12.2014 з 11.12.2014 позивачу призначено пенсію за віком (арк.спр.13).

ОСОБА_2 26.10.2017 звернувся до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із письмовою заявою про переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" (арк.спр.44).

У листі від 28.12.2017 №20832/05 Тернопільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області відмовлено позивачу у переведенні його на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та не зараховано до стажу державної служби, що дає право на отримання пенсії державного службовця період роботи позивача в органах державної податкової служби Тернопільської області з 23.02.1996 по 10.07.2007, з 09.01.2008 по 28.05.2013 та з 01.01.2014 по 02.12.2014, оскільки періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєнні персональні чи спеціальні звання - не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993. До зарахування стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців підлягає період з 19.03.1980 по 31.08.1984 в Монастириському районному фінансовому відділі, з 22.04.1994 по 20.02.1996 в управлінні містобудування і архітектури Тернопільської міської адміністрації та з 29.05.2013 по 31.12.2013 в органах податкової служби підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Стаж державної служби становить 6 років 10 місяців 15 днів.

Не погодившись з таким рішенням суб'єкта владних повноважень, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон України №889-VIII), яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII - втратив чинність Закон України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 (далі - Закон України №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Зокрема, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 37 Закону України №3723-XII період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та /або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Статтею 25 Закону України №3723-XII установлюються такі категорії посад державних службовців: перша категорія - посади перших заступників міністрів, керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Уряду України, їх перших заступників, Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, заступників керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, інші прирівняні до них посади; друга категорія - посади керівників секретаріатів комітетів Верховної Ради України, структурних підрозділів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, радників та помічників Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем'єр-міністра України, заступників міністрів, заступників інших керівників центральних органів виконавчої влади, першого заступника Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, перших заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та інші прирівняні до них посади; третя категорія - посади заступників керівників структурних підрозділів, завідувачів секторів, головних спеціалістів, експертів, консультантів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а також голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, начальників управлінь, самостійних відділів у складі міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, інші прирівняні до них посади; четверта категорія - посади спеціалістів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників начальників управлінь, самостійних відділів (підвідділів) міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади; п'ята категорія - посади спеціалістів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, заступників голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, заступників керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, спеціалістів апарату цих адміністрацій, інші прирівняні до них посади; шоста категорія - посади керівників управлінь, відділів, служб районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, спеціалісти управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади; сьома категорія - посади спеціалістів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, їх управлінь і відділів, інші прирівняні до них посади.

Як вбачається з вищенаведеної правової норми, посади, на яких працював позивач і час роботи на яких просить зарахувати йому до стажу державної служби, у переліку посад, визначеному статтею 25 Закону України №3723-XII відсутні.

Разом з тим, стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначається не лише статтею 25 Закону України "Про державну службу", але й актами Кабінету Міністрів України.

Так, відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII, стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (діяв до набрання законної сили Законом України №889-VIII), яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується, зокрема, робота керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 №509-XII "Про державну податкову службу в Україні" (далі - Закон України №509-XII), а з 12.08.2012 - Податковий кодекс України.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України №509-XII державна податкова служба, якій за змістом частини другої цієї статті підпорядковані державні податкові інспекції в областях, районах, містах і районах у міста, є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів податків, зборів та інших платежів і неподаткових доходів і внесків до державних цільових фондів, встановлених законодавством України.

Посадовою особою органу державної податкової служби, за правилами частини першої статті 15 Закону України №509-XII, може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством фінансів України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини перша, четверта статті 15 цього Закону).

Цією ж нормою установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондують вимогам статей 5,12 Закону №3723-ХІІ щодо обмежень пов'язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Статтею 6 Закону №509-XII було встановлено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема, у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Абзацами 1, 2 пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєнні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 у справі 21-340а13, зокрема, колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".

Враховуючи наведене, суд дійшов переконання, що період роботи позивача з 23.02.1996 по 10.07.2007, з 09.01.2008 по 28.05.2013 та з 01.01.2014 по 02.12.2014 на посадах в органах державної податкової служби відповідачем неправомірно не враховано у стаж роботи на посадах державної служби. Таким чином, з врахуванням стажу роботи 6 років 10 місяців 15 днів на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, у сукупності стаж державної служби позивача ОСОБА_2 становить 24 роки 6 місяців та 22 дні, тобто позивач має необхідний 20 - річний стаж для переведення його на пенсію відповідно до статті 37 Закону України №3723-XII.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч цим вимогам відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваного рішення.

Аналізуючи наведені обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір згідно з квитанцією №41 від 01.02.2018 у розмірі 704,80 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати відмову Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у переведенні ОСОБА_2 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993, викладену у листі від 28.12.2017 №20832/05, протиправною.

Зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області перевести з 26.10.2017 ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (місцезнаходження: вул. Руська, буд.17, м. Тернопіль, 46001, ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп. сплачений згідно з квитанцією №41 від 01.02.2018.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 квітня 2018 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.