Справа № 804/4918/14
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 квітня 2018 року Справа № 804/4918/14

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бондар Марина Володимирівна, розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуючий адміністратор Пенсійних фондів "Паритет" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправними дій та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала справа №804/4918/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуючий адміністратор пенсійних фондів «Паритет» (далі ТОВ «КАПФ «Паритет», позивач) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі Нацкомфінпослуг, відповідач), в якому з урахуванням уточнень, ТОВ «КАПФ «Паритет» просило:

- визнати протиправними дії Нацкомфінпослуг щодо винесення постанови №158/14/4-НПЗ від 06.11.2013 року про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг до ТОВ «КАПФ «Паритет»;

- визнати протиправними дії Нацкомфінпослуг щодо прийняття розпорядження від 12.12.2013 року №4545 «Про залишення рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходу впливу без змін, а скарги - без задоволення»;

- скасувати постанову №158/14/4-ІІПЗ від 06.11.2013 року директора департаменту регулювання та нагляду за установами накопичувального пенсійного забезпечення Нацкомфінпослуг про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг до ТОВ «КАПФ «Паритет».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2014 року позов задоволено частково: визнано неправомірною та скасовано постанову №158/14/4-НПЗ від 06.11.2013 року про застосування до ТОВ «КАПФ «Паритет» штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг; дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови визнано протиправними. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2015 року, апеляційну скаргу Нацкомфінпослуг залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2014 року без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.12.2017 року касаційну скаргу Нацкомфінпослуг задоволено частково: постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

З ухвали Вищого адміністративного суду України від 12.12.2017 року відомо, що:

- розпорядження голови Нацкомфінпослуг, яким залишено без задоволення скаргу позивача прийнято 12.12.2013 року та отримано позивачем 27.12.2013 року;

- з позовом до суду позивач звернувся 07.04.2014 року, тобто з пропуском установленого законом строку на звернення до адміністративного суду;

- розглядаючи справу по суті, суди оцінку поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду не надавали;

- справа підлягає направленню до суду першої інстанції на новий розгляд для надання оцінки пропуску строку звернення позивачів до адміністративного суду та поважності його причин.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2018 року позовну заяву ТОВ «КАПФ «Паритет» залишено без руху та запропоновано усунути недоліки шляхом надання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

15.03.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ТОВ «КАПФ «Паритет» №П-00-18/55 від 14.03.2018 року, в якій позивач просить поновити строк оскарження постанови Нацкомфінпослуг №158/14/4-НПЗ про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг до ТОВ «КАПФ «Паритет».

В обґрунтування заяви зазначено, що поряд із надуманим Нацкомфінпослуг порушенням начебто ТОВ «КАПФ «Паритет» діючого законодавства, яке є предметом розгляду по даній справі, 29.10.2013 року в.о. директора департаменту регулювання та нагляду за установами накопичувального пенсійного забезпечення Нацкомфінпослуг винесено постанову №14/3/31 про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг до ТОВ «КАПФ «Паритет» штрафних санкцій у розмірі 3400,00 грн. Оскарження вказаної постанови у судовому порядку з боку ТОВ «КАПФ «Паритет» було предметом розгляду по справі №804/4920/14. 28.11.2013 року Нацкомфінпослуг приймається розпорядження №4366 «Про тимчасове зупинення дії ліцензії на провадження діяльності з адміністрування недержавних пенсійних фондів ТОВ «КАПФ «Паритет». Фактично, відновлення дії ліцензії було поставлено в залежність від виконання постанови №14/3/31 від 29.10.2013 року, постанови №158/14/4-НПЗ від 06.11.2013 року. На підставі викладеного ТОВ «КАПФ «Паритет» вважає пропуск строку звернення до суду щодо оскарження постанови №158/14/4-НПЗ від 06.11.2013 року про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг до ТОВ «КАПФ «Паритет» поважним, так як позивачем вживались заходи щодо поновлення ліцензії.

Надаючи оцінку поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Оскаржувана постанова №158/14/4-НПЗ від 06.11.2013 року винесена внаслідок виявлених порушень вимог чинного законодавства у сфері надання фінансових послуг, а саме: п. 6.2 Положення про внесення до Державного реєстру фінансових установ інформації про адміністраторів недержавних пенсійних фондів, затвердженого розпорядженням Держфінпослуг від 22.02.2005 №3617; пункту 4 розділу 10 Положення про державний реєстр фінансових установ, затвердженого розпорядженням Держфінпослуг від 28.08.2003 №41; пункту 5.9 розділу 5 Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, затверджене розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 № 2319.

Постанова №14/3/31 від 29.10.2013 року винесена внаслідок виявлення порушень вимог статті 14 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», частини 6 статті 21 Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення» стосовно обов'язку Адміністратора складати відповідно до вимог Закону та інших нормативно-правових актів звітність у сфері недержавного пенсійного забезпечення, та пункту 1.4 розділу І Положення №674 в частині обов'язку Адміністратора заповнювати форми звітності на підставі даних бухгалтерського обліку. Згідно з пунктом 2.15 розділу II Положення №674 Товариством надано недостовірну інформацію, оскільки показники фінансової звітності, визначеної Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», суперечать показникам звітності з недержавного пенсійного забезпечення, яка подається Товариством до Нацкомфінпослуг.

Розпорядженням №4366 від 28.11.2013 року зупинено дію ліцензії за порушення частини 1 статті 51 Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення»; підпункту 4.4.2 пункту 4.4 розділу 4 Положення про провадження діяльності з адміністрування недержавного пенсійного фонду, затвердженого розпорядженням Держфінпослуг від 20.07.2004 року №1660 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.08.2004 року за №990/9589; абзацу 1 частини 4 статті 25 Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення»; частини 6 статті 21 Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення»; пункту 2.1, 2.3 розділу 2 Вимог до технічного забезпечення та інформаційних систем для ведення персоніфікованого обліку учасників недержавного пенсійного фонду, затверджених розпорядженням Держфінпослуг від 22.06.2004 року №1101, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08.07.2004 року за №855/9454; пункту 3.2 розділу 3 Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування недержавних пенсійних фондів, затвердженого розпорядженням Держфінпослуг від 13.11.2003 року №118, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 12.01.2004 року за №25/8624.

Судом встановлено, що порушення зазначені в оскаржуваній постанові №158/14/4-НПЗ від 06.11.2013 року та порушення зазначенні в постанові №14/3/31 від 29.10.2013 року та в розпорядженні №4366 від 28.11.2013 року різні, жодним чином не перетинаються та не мають похідного характеру.

Оскарження в судовому порядку позивачем постанови №14/3/31 від 29.10.2013 року не впливає на можливість оскарження позивачем постанови №158/14/4-НПЗ від 06.11.2013 року.

Так само, усунення позивачем порушень, що стали підставою для зупинення дії ліцензії ТОВ «КАПФ «Паритет», зазначених в розпорядженні №4366 від 28.11.2013 року не ставиться в залежність від виконання чи не виконання позивачем спірної постанови.

Крім того, поновлення дії ліцензії позивачу мало місце 29.04.2014 року на підтвердження чого позивачем надано суду копію відповідного листа.

Позов до суду ТОВ «КАПФ «Паритет» про оскарження спірної постанови №158/14/4-НПЗ від 06.11.2013 року подано 07.04.2014 року. Зазначена обставина є додатковим підтвердженням того, що поновлення дії ліцензії ТОВ «КАПФ «Паритет» не було повязано з оскаржуваною постановою та не залежало від факту її виконання.

Згідно з частиною 4 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції, яка діяла на момент звернення позивача до суду, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Оскаржувану постанову Нацкомфінпослуг №158/14/4-НПЗ винесено 06.11.2013 року.

20.11.2013 року позивачем оскаржено постанову та розпорядженням Нацкомфінпослуг №4545 від 12.12.2013 року постанову №158/14/4-НПЗ від 06.11.2013 року залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Розпорядження №4545 від 12.12.2013 року ТОВ «КАПФ «Паритет» отримано 27.12.2013 року.

Таким чином, про порушення права, що є підставою для звернення до адміністративного суду, ТОВ «КАПФ «Паритет» дізналося 27.12.2013 року.

З позовною заявою позивач звернувся до суду 07.04.2014 року.

Отже, позивачем порушено строк, встановлений частиною 4 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час звернення позивача до суду).

Згідно з пунктом 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (2009): суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за позовом (див. рішення у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, серія A, N 18, сс.17-18, пп.35-36). Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання такого права стосовно неповнолітніх та психічно хворих осіб.

В постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі 804/6016/15 Верховний Суд звертає увагу, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності субєктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строку в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обовязків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, суд вважає причини пропуску строку звернення до адміністративного суду неповажними та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ «КАПФ «Паритет» про поновлення строку звернення до суду, а тому позовна заява підлягає поверненню. У звязку з тим, що позовна заява та додані до неї матеріали надійшли до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з Вищого адміністративного суду підшиті та пронумеровані іншими судами, в яких справа перебувала на розгляді, суду не можливо направити їх позивачеві разом із копією ухвали.

Керуючись статтями 123, 161, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Керуючий адміністратор пенсійних фондів Паритет про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Керуючий адміністратор пенсійних фондів Паритет до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання неправомірними дій та скасування постанови повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачеві.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1