Справа № 357/7094/17
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 357/7094/17 Суддя (судді) першої інстанції: Протасова О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Карпушової О.В.

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради та Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради в якому просила:

- визнати рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради «Про заборону розміщення об'єктів зовнішньої реклами в місті Білій Церкві» № 307 від 12 липня 2016 року та рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 18 від 24 січня 2017 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 12 липня 2016 року № 307 «Про заборону розміщення об'єктів зовнішньої реклами в місті Білій Церкві» протиправним та скасувати.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд вказане судове рішення скасувати та винести нове, яким позовні вимоги залишити без розгляду. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради наголошує, що позивачем пропущено строк звернення до суду із даним адміністративним позовом. Зі змісту апеляційної скарги також вбачається, що судом першої інстанції порушено вимоги процесуального права, які проявились у порушення таємниці нарад чаї кімнати. Вказані обставини за їх сукупності, є, на переконання відповідача, безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, з апеляційною скаргою звернулось Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради Київської області, в якій просить суд вказане судове рішення скасувати та винести нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 було отримано дозволи на розміщення зовнішньої реклами, а саме:

- №31/04/12, на розміщення об'єкта зовнішньої реклами за адресою: вул. Я. Мудрого та вул. Першотравнева на зеленій розподільчій зоні перехрестя, строк дії дозволу до 12.07.2016 року;

- № 26/04/12, на розміщення об'єкта зовнішньої реклами за адресою: пр. Князя Володимира, в напрямку руху до центру міста, перед мостом через р. Протока, строк дії дозволу до 12.07.2016 року;

- №27/04/12, на розміщення об'єкта зовнішньої реклами за адресою: пр. Князя Володимира, біля зупинки громадського транспорту вул. Надрічна, в напрямку руху до вул. Леваневського, строк дії дозволу до 12.07.2016 року;

У зв'язку з закінченням терміну дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами та з метою продовження їх дії, позивач звернулась до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради із заявами про продовження строку дії дозволів №№ 36/04/12, 27/04/12, 31/04/12.

13.06.2017 року виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради на підставі п.2 рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 12 липня 2016 року № 307 «Про заборону розміщення об'єктів зовнішньої реклами в місті Білій Церкві», позивачці відмовлено в продовженні терміну дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами.

Вважаючи рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 12 липня 2016 року № 307 «Про заборону розміщення об'єктів зовнішньої реклами в місті Білій Церкві» протиправним та таким, що порушує її законні права, позивач звернулась до суду із даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не подав до суду жодних належних та допустимих доказів (пояснень і документів), які б підтверджували дотримання ним вимог Порядку розміщення реклами в Біла Церква та Типових правил розміщення зовнішньої реклами під час розгляду заяв позивача про продовження строку дії дозволів. Крім того, судом зазначено, що оскаржуване рішення має всі ознаки регуляторного акту, однак проект оскаржуваного рішення всупереч вимогам Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» попередньо не був розглянутий на постійних комісіях ради та не був оприлюднений на в друкованих засобах масової інформації.

Надаючи правову оцінку наведеним обставинам справи, нормам чинного законодавства та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити .

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про рекламу» зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг; рекламні засоби - засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача.

Згідно до ст. 16 Закону України «Про рекламу» передбачено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах провадиться на підставі дозволів що надаються виконавчими органами, сілких, селищних, міських рад та в порядку встановленими цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. При видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами втручання у форму та зміст зовнішньої реклами забороняється.

Правовідносини, що виникають у зв'язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, врегульовані Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067 (далі по тексту - Типові правила). Ці Правила також визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами (п. 1 зазначених Правил).

Так, п.п. 2, 3, 5, 6 і 9 Типових правил (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці; .

Зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган). Робочий орган не вправі подавати заяву та одержувати дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.

До повноважень робочого органу, зокрема, належать: розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами на надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії; підготовка проекту рішення виконавчого органу ради щодо надання дозволу чи про відмову у його наданні; видача дозволу на підставі рішення виконавчого органу ради. Робочий орган здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.

Для одержання дозволу заявник подає робочому органу заяву за формою згідно з додатком 1, до якої додаються: фотокартка або комп'ютерний макет місця (розміром не менш як 6 х 9 сантиметрів), на якому планується розташування рекламного засобу, та ескіз рекламного засобу з конструктивним рішенням; копія свідоцтва про державну реєстрацію заявника як юридичної особи або фізичної особи - підприємця.

Процедура розгляду заяв на одержання дозволу на розміщення зовнішньої реклами, оформлення такого дозволу та прийняття виконавчим органом ради у встановлений строк рішення про надання дозволу передбачена у п.п. 10 - 20 Типових правил. Зокрема, п.п. 19, 20 Типових правил встановлено, що робочий орган протягом не більш як п'ятнадцяти робочих днів з дати одержання належним чином оформлених двох примірників дозволу розглядає заяву, готує і подає виконавчому органу ради пропозиції та проект відповідного рішення.

Можливість продовження дії вже виданих дозволів на розміщення зовнішньої реклами передбачена п. 29 Типових правил. За змістом п. 29 Типових правил, Строк дії дозволу продовжується на підставі заяви, яка подається робочому органу розповсюджувачем зовнішньої реклами у довільній формі не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії дозволу. Продовження строку дії дозволу фіксується в журналі реєстрації з внесенням відповідних змін у дозвіл.

Відповідно до п.13 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міських рад належить надання дозволу в порядку, встановленому законодавством, на розміщення реклами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, у зв'язку з закінченням терміну дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами та з метою продовження їх дії, позивач звернулась до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради із заявами про продовження строку дії дозволів №№ 36/04/12, 27/04/12, 31/04/12, однак, Рішенням №202 від 13.06.2017 року виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради на підставі п. 2 рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 12 липня 2016 року № 307 «Про заборону розміщення об'єктів зовнішньої реклами в місті Білій Церкві», позивачці відмовлено в продовженні терміну дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами.

Таким чином, єдиною підставою для відмови в задоволенні заяви було рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 12 липня 2016 року № 307 «Про заборону розміщення об'єктів зовнішньої реклами в місті Білій Церкві».

Надаючи оцінку вказаному рішенню, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», регуляторний акт - це:

- прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання;

- прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що для визнання офіційного письмового документа регуляторним актом, необхідна сукупна наявність таких ознак:

- спрямування документу на регулювання господарських відносин та/або адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання;

- встановлення, зміна чи скасування норми права; застосування неодноразово та щодо невизначеного кола осіб.

Як вбачається із оскаржуваних рішень відповідача №307 від 12 липня 2016 року «Про заборону розміщення об'єктів зовнішньої реклами в місті Білій Церкві» та №18 від 24 січня 2017 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 12 липня 2016 року №307 «Про заборону розміщення об'єктів зовнішньої реклами в місті Білій Церкві» ними фактично заборонено розміщення нових об'єктів зовнішньої реклами (окремих металевих конструкцій типу «біг-борд», «сіті-лайт», «лайт-бокс» тощо) в м. Білій Церкві.

Таким чином, рішення відповідача №307 від 12 липня 2016 року «Про заборону розміщення об'єктів зовнішньої реклами в місті Білій Церкві» та №18 від 24 січня 2017 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 12 липня 2016 року №307 «Про заборону розміщення об'єктів зовнішньої реклами в місті Білій Церкві», на переконання колегії суддів, мають всі ознаки регуляторного акту.

Відповідно до ст.. 6 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» громадяни, суб'єкти господарювання, їх об'єднання та наукові установи, а також консультативно-дорадчі органи, що створені при органах державної влади та органах місцевого самоврядування і представляють інтереси громадян та суб'єктів господарювання, мають право подавати до регуляторних органів пропозиції про необхідність підготовки проектів регуляторних актів, а також про необхідність їх перегляду; у випадках, передбачених законодавством, брати участь у розробці проектів регуляторних актів; подавати зауваження та пропозиції щодо оприлюднених проектів регуляторних актів, брати участь у відкритих обговореннях питань, пов'язаних з регуляторною діяльністю; бути залученими регуляторними органами до підготовки аналізів регуляторного впливу, експертних висновків щодо регуляторного впливу та виконання заходів з відстеження результативності регуляторних актів; самостійно готувати аналіз регуляторного впливу проектів регуляторних актів, розроблених регуляторними органами, відстежувати результативність регуляторних актів, подавати за наслідками цієї діяльності зауваження та пропозиції регуляторним органам або органам, які відповідно до цього Закону на підставі аналізу звітів про відстеження результативності регуляторних актів приймають рішення про необхідність їх перегляду; одержувати від регуляторних органів у відповідь на звернення, подані у встановленому законом порядку, інформацію щодо їх регуляторної діяльності.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань.

Проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений ст. 13 цього Закону, не пізніше п'яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта. Строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань приймаються зауваження та пропозиції, встановлюється розробником проекту регуляторного акта і не може бути меншим ніж один місяць, та більшим ніж три місяці з дня оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу.

Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», стосовно кожного проекту регуляторного акта до його оприлюднення розробником готується аналіз регуляторного впливу.

Статтею 36 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» визначено, що регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу; проект регуляторного акта не був оприлюднений. У разі виявлення будь-якої з цих обставин орган чи посадова особа місцевого самоврядування має право вжити передбачених законодавством заходів для припинення виявлених порушень, у тому числі відповідно до закону скасувати або зупинити дію регуляторного акта, прийнятого з порушеннями.

Під час розгляду справи в судовому засіданні колегією суддів було встановлено, що проект оскаржуваного рішення всупереч вимогам вказаного закону попередньо не був розглянутий на постійних комісіях ради та не був оприлюднений на в друкованих засобах масової інформації, а лише був розміщений на офіційному сайті відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 12 липня 2016 року № 307 «Про заборону розміщення об'єктів зовнішньої реклами в місті Білій Церкві» є регуляторним актом, однак проект даного рішення всупереч вимогам Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» попередньо не був розглянутий на постійних комісіях ради та не був оприлюднений на в друкованих засобах масової інформації, що є достатньою підставою для його скасування та задоволення позовних вимог.

Разом з тим, задовольняючи частково позовні вимоги, судом першої інстанції було порушено таємницю нарадчої кімнати, що є порушенням процесуального права.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 153 КАС України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) Після судових дебатів суд виходить до нарадчої кімнати (приміщення, спеціально призначеного для ухвалення судових рішень) для ухвалення рішення у справі, оголосивши орієнтовний час його проголошення. Якщо під час ухвалення рішення виявиться потреба з'ясувати будь-яку обставину через повторний допит свідків або через іншу процесуальну дію, суд постановляє ухвалу про поновлення судового розгляду. Розгляд справи у цьому разі проводиться в межах, необхідних для з'ясування обставин, що потребують додаткової перевірки.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 154 КАС України передбачено, що під час ухвалення судового рішення ніхто не має права перебувати в нарадчій кімнаті, крім складу суду, який розглядає справу. Під час перебування в нарадчій кімнаті суддя не має права розглядати інші судові справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КАС України судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Головуючий у судовому засіданні роз'яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, згідно журналу судового засідання (а.с. 42-44) суддя Протасова О.М. видалилась до нарадчої кімнати, проте, рішення так і не було проголошено.

Відповідно до ч. 2. п. 15 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» - порушення таємниці нарадчої кімнати є грубим порушенням норм процесуального права і з урахуванням інших обставин справи може бути підставою для скасування ухвалених рішень суду.

З урахуванням зазначеної норми ч. 2. п. 15 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», на переконання колегії суддів, судом першої інстанції було грубо порушено таємницю нарадчої кімнати, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 02 жовтня 2017 року.

Судова колегія не погоджується із доводами апеляційної скарги про наявність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (чинній на час звернення до суду), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Як свідчать обставини справи, у зв'язку з закінченням терміну дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами та з метою продовження їх дії, позивач звернулась до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради із заявами про продовження строку дії дозволів №№ 36/04/12, 27/04/12, 31/04/12, однак, Рішенням №202 від 13.06.2017 року виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради на підставі п. 2 рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 12 липня 2016 року № 307 «Про заборону розміщення об'єктів зовнішньої реклами в місті Білій Церкві», позивачці відмовлено в продовженні терміну дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами.

Таким чином, про наявність рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 12 липня 2016 року № 307, позивач дізналась лише 13.06.2017 року, та 22.06.2017 року звернулась із позовом до суду.

Тобто звернення до суду із адміністративним позовом відбулось в межах строку позовної давності.

Враховуючи наявні підстави для скасування судового рішення, у зв'язку із порушенням норм процесуального права (порушення таємниці нарадчої кімнати), та наявність підстав для задоволення позовних вимог (неналежний розгляд та оприлюднення регуляторного акту), колегія суддів приходить до висновку, що рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради «Про заборону розміщення об'єктів зовнішньої реклами в місті Білій Церкві» № 307 від 12 липня 2016 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Позовна вимога про скасування рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 18 від 24 січня 2017 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 12 липня 2016 року № 307 «Про заборону розміщення об'єктів зовнішньої реклами в місті Білій Церкві» є похідною від первинної, та також підлягає задоволенню.

Крім того, судом першої інстанції не було розглянуто питання про стягнення судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду, позивачем було сплачено 640 грн. судових витрат. Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції задоволено позовні вимоги сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, понесені судові витрати підлягають поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради та Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради Київської області - задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 18 від 24 січня 2017 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 12 липня 2016 року № 307 «Про заборону розміщення об'єктів зовнішньої реклами в місті Білій Церкві» та № 307 від 12 липня 2016 року «Про заборону розміщення об'єктів зовнішньої реклами в місті Білій Церкві».

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради на користь ОСОБА_2 у відшкодування витрат по сплаті судового збору 640 (шість сот сорок) грн.

Повний текст постанови складено « 10» квітня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

О.В. Карпушова