Справа № 159/4877/17
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року ЛуцькСправа № 159/4877/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.,

при секретарі судового засідання Головатій І.В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2, позивач) звернувся з адміністративним позовом до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі Ковельське ОУПФ України у Волинській області, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування і невиплати компенсації втрати частини доходів, у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії в належному розмірі на виконання постанов суду та зобов'язання нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів, у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії в належному розмірі за період з 01 червня 2007 року по серпень 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.06.2010 року у справі №2-1000/2010 з урахуванням постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2013 року зобовязано управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 основної та додаткової пенсії по інвалідності за період з 01.06.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 01.05.2010 року.

На виконання вищевказаного рішення управлінням Пенсійного фонду проведено відповідний перерахунок пенсії та нараховано пенсійні виплати (доплату) у сумі 101 624,08 грн. Зазначена сума була виплачена позивачу лише у серпні 2017 року.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.01.2011 року у справі №2а-157/2011 з урахуванням постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2012 року зобовязано управління Пенсійного фонду України у м. Ковелі нарахувати та виплатити ОСОБА_2 державну пенсію по інвалідності за період з 17.06.2010 року по 17.12.2010 року. На виконання вищевказаного рішення управлінням Пенсійного фонду проведено відповідний перерахунок пенсії та нараховано пенсійні виплати (доплату) у сумі 30 251,19 грн. Зазначена сума була виплачена позивачу у березні 2011 року.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12.07.2011 року у справі №2а/0306/6214/11 з урахуванням постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2014 року зобовязано управління Пенсійного фонду України у м. Ковелі нарахувати та виплатити ОСОБА_2 державну пенсію по інвалідності за період з 16.12.2010 року по 18.06.2011 року.

На виконання вищевказаного рішення управлінням Пенсійного фонду проведено відповідний перерахунок пенсії та нараховано пенсійні виплати (доплату) у сумі 32 276,73 грн. Зазначена сума була виплачена позивачу лише у серпні 2017 року.

Позивач вважає, що несвоєчасність виплати пенсії у належному розмірі сталась саме з вини відповідача. Разом з тим, при виконанні рішень судів у частині нарахування доплат до пенсії за минулий час відповідачем, на виконання вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою КМУ №159 від 21 лютого 2001 року, не було нараховано компенсацію втрати частини доходів, у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, про що йому стало відомо з листа Ковельського ОУПФ України у Волинській області від 24.11.2017 року №14426/02-22-21.

Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати протиправною бездіяльність Ковельського ОУПФ України у Волинській області щодо ненарахування і невиплати йому компенсації втрати частини доходів, у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії в належному розмірі на виконання постанов суду та зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів, у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії в належному розмірі за період з 01 червня 2007 року по серпень 2017 року.

У поданому до суду 22.02.2018 року клопотанні позивач розгляд справи просив проводити за його відсутності (т.1,а.с.69).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву від 21.02.2018 року №1713/06-21 (том 1 а.с. 71-74) позовних вимог не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, оскільки Ковельським ОУПФ України у Волинській області було вчасно виконано рішення судів на які посилається позивач. Зокрема, відповідачем на виконання рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.01.2011 року у справі №2а-157/2011 відповідно до розпорядження від 16.02.2011 року за період з 17 червня 2010 року по 17 грудня 2010 року з урахуванням виплачених сум позивачу вчасно нараховано та виплачено у березні 2011 року державну пенсію по інвалідності у розмірі 30251, 19 грн.

Щодо виконання двох інших рішень судів, то відповідачем у встановленому судом розмірі здійснено перерахунок та нараховано відповідні пенсійні виплати позивачу, що не оспорюється останнім. Проте, у звязку з прийняттям змін до Закону України «Про ОСОБА_3 бюджет України на 2011 рік» та наступні бюджетні періоди, а також постанов Кабінету Міністрів України, прийнятих на їх виконання (постанова КМУ від 23.07.2011 року №745 та постанова КМУ від 28.12.2011 року №1381) виплата доплат органами Пенсійного фонду України за рішеннями судів з 01.08.2011 року припинена.

Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року № 440, яка набрала чинності 23.09.2014 року, затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Відповідно до вказаного порядку виплата вказаних сум здійснювалась позивачу за рахунок коштів державного бюджету органами Державної казначейської служби України.

Крім того, зазначає, що в даному випадку суми заборгованості були визначені судом, а законодавством не передбачено виплату компенсації втрат частини доходів у звязку з порушенням строків виплати нарахованих сум за судовими рішеннями.

Враховуючи вищевикладене, не вбачає протиправної бездіяльності Ковельського ОУПФ України у Волинській області стосовно виконання вказаних у позовній заяві судових рішень та вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та додатково пояснив, що відповідно до ст.4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідальною за виконання судового рішення, яке гарантоване державою, є ОСОБА_3 казначейська служба України. ОСОБА_3 казначейською службою було здійснено виплату заборгованості позивачеві по рішеннях суду № 2а/0306/6214/11від 12.07.2011 року в розмірі 32276, 73 грн. та № 2-1000/10 від 21.06.2010 року в розмірі 101624, 08 грн.

Таким чином, Ковельським ОУПФ України у Волинській області на виконання рішень Ковельського міськрайонного суду вчасно були нараховані відповідні доплати у встановленому судами розмірі, однак, виплата вищевказаних сум здійснювалась позивачу за рахунок коштів Державного бюджету органами Державної казначейської служби України згідно Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженим Постановою КМ України № 440 від 03.09.2014 року, а відтак позовні вимоги, які звернені до відповідача, задоволенню не підлягають. Крім того, вважає, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, оскільки судові рішення, на які посилається позивач набрали законної сили у 2011-2013 роках.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи (перша категорія) внаслідок захворювання, повязаного з участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отримує пенсію згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.06.2010 року у справі №2-1000/2010 з урахуванням постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2013 року зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі Волинської області провести ОСОБА_2 перерахунок основної та додаткової пенсії по інвалідності у відповідності зі статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного у законі про ОСОБА_3 бюджет України на відповідний рік, у періодах з 01 червня 2007 року до 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 01 травня 2010 року, і виплатити йому різницю між перерахованою і отриманими ним сумами пенсій.

На виконання вищевказаного рішення розпорядженням управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі від 04.10.2013 року №125464 позивачу проведено відповідний перерахунок пенсії та нараховано пенсійні виплати (доплату) у сумі 101 624,08 грн. (т.1, а.с.217).

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.01.2011 року у справі №2а-157/2011 з урахуванням постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2012 року зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі Волинської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 за період з 17.06.2010 року по 17.12.2010 року державну пенсію по інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком на підставі ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", які обчислюються відповідно до абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням виплачених сум.

На виконання вищевказаного рішення розпорядженням управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі від 16.02.2011 року №125464 позивачу проведено відповідний перерахунок пенсії та у березні 2011 року відповідачем виплачено позивачу 30251, 19 грн. Вказані обставини підтверджуються довідкою відповідача від 21 лютого 2018 року № 1714/02-22-21 (том 1, а.с. 222), розпорядженням управління ПФУ України у місті Ковелі 125464 від 16.02.2011 року (том 1, а.с. 226) та постановою про закінчення виконавчого провадження ВП № 24406788 від 29.04.2011 року.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12.07.2011 року у справі №2а/0306/6214/11 з урахуванням постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2014 року зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі Волинської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 державну пенсію по інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком на підставі ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", які обчислюються відповідно до абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням виплачених сум починаючи з 16.12.2010 року по 18.06.2011 року включно з урахуванням виплачених сум.

На виконання вищевказаного рішення розпорядженням управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі від 18.08.2011 року №125464 позивачу проведено відповідний перерахунок пенсії та нараховано пенсійні виплати (доплату) у сумі 32 276,73 грн. (т.1,а.с.220).

Судом встановлено, що виконавчі документи по справах №2-1000/2010 та №2а/0306/6214/11 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі Волинської області відповідно до Порядку № 440 передано Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області до Головного управління Казначейства разом з іншими рішеннями, виконання яких гарантується державою, на підставі акту приймання-передачі від 09.04.2015 № 4 за 1 квартал 2015 року (перша черга).

Зазначені вище два судові рішення направлені Головним управлінням Казначейства для виконання до Державної Казначейської служби України за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою.

30.08.2017 року ОСОБА_3 казначейською службою України кошти на виконання вищевказаних двох судових рішень перераховані позивачу на підставі платіжних доручень від 09.08.2017 року № 2327 та № 2338. Вказані обставини підтверджуються листом Головного управління державної казначейської служби України у Волинській області від 02.04.2018 року № 13-17/201-1380 (т. 2, а.с. 5) та платіжними дорученнями № 2327 від 09.08.2017 року на суму 101624, 08 грн. та №2338 від 09.08.2017 року на суму 32276, 72 грн. (т.2 , а.с. 6, 7).

16 листопада 2017 року позивач звернувся до Ковельського ОУПФ України у Волинській області із заявою в якій просив поінформувати його письмово про виконання рішень Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.06.2010 року у справі №2-1000/2010, від 10.01.2011 року у справі №2а-157/2011 та від 12.07.2011 року у справі №2а/0306/6214/11, вказавши строки виплати, суму доплати та надавши пояснення їх несвоєчасної виплати (т.1,а.с.246).

Листом від 24.11.2017 року №14426/02-22-21 Ковельське ОУПФ України у Волинській області повідомило позивача, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.02.2011 року, винесеної на виконання рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.01.2011 року у справі №2а-157/2011 управлінням прийнято відповідне рішення та зроблено перерахунок, яким нарахована доплата у розмірі 30 251,19 грн. та яка виплачена у березні 2011 року.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.09.2013 року, винесеної на виконання рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.06.2010 року у справі №2-1000/2010 управлінням прийнято відповідне рішення та зроблено перерахунок, яким нарахована доплата по вказаній постанові у розмірі 101 624,08 грн. та яка включена у додаткові відомості у листопаді 2013 року.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2011 року, винесеної на виконання рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12.07.2011 року у справі №2а/0306/6214/11 управлінням прийнято відповідне рішення та зроблено перерахунок, яким нарахована доплата по вказаній постанові у розмірі 32 276,73 грн. та яка включена у додаткові відомості у вересні 2011 року.

Крім того, у листі зазначалось, що у звязку з прийняттям змін до Закону України «Про ОСОБА_3 бюджет України на 2011 рік» та наступні бюджетні періоди, а також постанов Кабінету Міністрів України, прийнятих на їх виконання (постанова КМУ від 23.07.2011 року №745 та постанова КМУ від 28.12.2011 року №1381) виплата доплат органами Пенсійного фонду України за рішеннями судів з 01.09.2011 року припинена. Відповідно до ст. 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету (т.1 а.с. 9).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною другою статті 46 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою КМУ №159 від 21 лютого 2001 року.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з статтею 4 Закону України № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до положень статті 6 Закону України №2050-ІІІ компенсацію виплачують за рахунок коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Вказані норми дублюються також у Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, у пункті 6 якого також вказано, що компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати.

Статтею 7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Судом встановлено та не заперечується позивачем у позовній заяві той факт, що на виконання рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.01.2011 року у справі №2а-157/2011 згідно з розпорядженням управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі від 16.02.2011 року №125464 ОСОБА_2 нараховано та виплачено у березні 2011 року пенсійні виплати у сумі 30 251,19 грн. (а.с.226). Даний факт підтверджується довідкою Ковельського ОУПФ України у Волинській області від 21.02.2018 року №1714/02-22-21 (а.с.222), та постановою державного виконавця ВДВС Ковельського міськрайонного управління юстиції від 29.04.2011 року про закінчення виконавчого провадження ВП №24406788 з виконання виконавчого листа за рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.01.2011 року у справі №2а-157/2011 у звязку з виконанням рішення суду (т.1,а.с.142,224-225). Отже, відповідачем вчасно, без будь-якої невиправданої затримки, було виконано рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області 10.01.2011 року у справі №2а-157/2011. Окрім того, суд звертає увагу, що згідно ст.7 України № 2050-ІІІ саме відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Однак, позивач із відповідною заявою про виплату компенсації до відповідача не звертався взагалі.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відповідач вчасно виконав вищевказане судове рішення, яке носило зобовязальний характер. З огляду на вчасне виконання рішення суду та враховуючи відсутність звернення позивача з відповідною заявою про виплату компенсації, у відповідача не було жодних правових підстав для нарахування компенсації відповідно до вимог Закону України № 2050-ІІІ від 19 жовтня 2000 року.

Відносно визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування і невиплати компенсації втрати частини доходів, у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії в належному розмірі на виконання постанов Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.06.2010 року у справі №2-1000/2010 та від 12.07.2011 року у справі №2а/0306/6214/11 та зобов'язання нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів, у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії в належному розмірі за період з 01 червня 2007 року по серпень 2017 року, суд зазначає наступне.

Як було вищезазначено, судом встановлено, що на виконання рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.06.2010 року у справі №2-1000/2010 згідно розпорядження управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі від 04.10.2013 року №125464 ОСОБА_2 нараховано пенсійні виплати (доплату) у сумі 101 624,08 грн. (т. 1 , а.с. 216, 217).

На виконання рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12.07.2011 року у справі №2а/0306/6214/11 згідно розпорядження управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі від 18.08.2011 року №125464 ОСОБА_2 нараховано пенсійні виплати (доплату) у сумі 32 276,73 грн. (т. 1 а.с. 219, 220).

На виконання вищевказаних рішень Ковельського міськрайонного суду Волинської області та на отримані від відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області повідомлення від 25.02.2015 року №2548/03-37/03 та №2548/03-37/03 відповідачем були складені відповідні довідки, а саме: на виконання рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.06.2010 року у справі №2-1000/2010 довідка про здійснення нарахування від 16.03.2015 року №2361/02-20-22 з зазначенням реквізитів та суми нарахованої доплати 101 624,08 грн.; на виконання рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12.07.2011 року у справі №2а/0306/6214/11 довідка про здійснення нарахування від 16.03.2015 року №2359/02-20-22 з зазначенням реквізитів та суми нарахованої доплати 32 276,73 грн. (т.2, а.с.14-17).

Як вбачається з листа Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області від 02.04.2018 року №13-17/201-1380 (т.2, а.с.5-7) виконавчі документи по справах №2-1000/2010 та №2а/0306/6214/11 відповідно до Порядку №440 передано УДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області до Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області разом з іншими рішеннями, виконання яких гарантується державою, на підставі акта приймання-передачі від 09.04.2015 року №4 за І квартал 2015 року (І черга). Зазначені вище судові рішення направлені Головним управлінням ДКС України у Волинській області для виконання до Державної казначейської служби України за бюджетною програмою КПКВ 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою». 30 серпня 2017 року ОСОБА_3 казначейською службою України кошти на виконання вищевказаних судових рішень перераховані позивачу на підставі платіжних доручень від 09.08.2017 року №2337 у розмірі 101 624,08 грн. та №2338 у розмірі 32 276,73 грн.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених у Законі України «Про виконавче провадження» та особливості їх виконання, встановлені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року №4901-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон України №4901-VI).

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України №4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Частиною 4 зазначеної статті закріплено, що перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №4901-VI цей Закон набирає чинності з 1 січня 2013 року.

В пункті 3 розділу ІІ передбачено, що виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Заборгованість погашається в такій черговості:

- у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з втратою годувальника;

- у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов'язаними з трудовими правовідносинами;

- у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

З метою реалізації вказаного Закону України Кабінет Міністрів України 03 вересня 2014 року прийняв постанову №440, якою затвердив Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою (далі по тексту - Порядок №440).

Передача рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, тобто до головних управлінь Казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, здійснюється відповідальною особою на підставі акта приймання-передавання (додаток).

Акт приймання-передавання підписується відповідальною особою органу державної виконавчої служби та особою, визначеною керівником органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та затверджується керівниками зазначених органів.

Відповідно до пункту 20 Порядку №440 погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про ОСОБА_3 бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 (далі по тексту - Порядок №845).

Пунктом 47 Порядку №845 передбачено, що безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих:

1) органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника;

2) керівником органу державної виконавчої служби зазначених у пункті 7 цього Порядку документів та відомостей.

Згідно з пунктом 48 Порядку №845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

Пунктом 49 Порядку №845 також закріплено, що у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про ОСОБА_3 бюджет України.

Пунктом 50 Порядку №845 також передбачено, що за порушення встановленого законом строку перерахування коштів компенсація нараховується Казначейством, якщо боржником є державний орган.

Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів.

У рішенні (постанові) про виплату компенсації зазначаються:

-назва і дата видачі виконавчого документа, найменування органу, що його видав;

-повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та по батькові (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), код згідно з ЄДРПОУ або податковий номер (для юридичних осіб), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серія і номер паспорта для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття такого номера, реквізити рахунків стягувача і боржника;

-дата надходження документів та відомостей, необхідних для перерахування коштів, дата закінчення встановленого законом строку для перерахування коштів, дата перерахування коштів стягувачу;

-строк прострочення платежу;

-реквізити рахунка, з якого здійснюється безспірне списання;

-спосіб перерахування коштів стягувачу;

-сума нарахованої компенсації.

Рішення про виплату компенсації затверджується Головою Казначейства, а постанова - керівником органу державної виконавчої служби.

З метою реалізації Закону України №4901-VI та Порядку №845 ОСОБА_3 казначейською службою України 19 квітня 2013 року видано наказ №63 «Про здійснення безспірного списання коштів державного бюджету з рахунків боржника та за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів» (далі по тексту - Наказ №63).

Відповідно до зазначеного наказу, Головні управління Казначейства:

- у разі передачі органами державної виконавчої служби рішень відповідно до Порядку №440, організовують прийняття таких рішень, підписання та затвердження таких актів приймання - передачі;

- забезпечуються облік і зберігання судових рішень до настання їх черги виконання за бюджетною програмою КПКВ 350404 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою»;

- не раніше ніж за два місяці до настання черги для виконання судового рішення, супровідним листом направляють до Казначейства документи, що стосуються їх виконання за бюджетною програмою КПКВ 350404 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою».

Отже, з наведених вище положень законодавчих актів вбачається, що відповідальною за виконання судових рішень, що гарантовані державною, якими є рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.06.2010 року у справі №2-1000/2010 та від 12.07.2011 року у справі №2а/0306/6214/11, є саме ОСОБА_3 казначейська служба України, яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Суд погоджується з твердженням представника відповідача про те, що рішення про перерахунок пенсії позивача носили зобовязальний характер та були вчасно виконані відповідачем. Зокрема, боржником (Ковельським ОУПФ України у Волинській області) проведено перерахунок та передано органам Державної виконавчої служби виконавчі документи для ведення обліку рішень виконання яких гарантуються державою. Виплата ж за вказаними рішеннями проводилась саме ОСОБА_3 казначейською службою України, тому позовні вимоги позивача про стягнення з Ковельського ОУПФ України у Волинській області компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати за вищевказаними судовими рішеннями є безпідставними та такими що не підлягають до задоволення.

Водночас, суд вважає безпідставним посилання представника відповідача на порушення позивачем шестимісячного строку звернення до суду, оскільки ОСОБА_3 казначейською службою України на виконання двох вищевказаних судових рішень кошти були перераховані позивачу лише 30 серпня 2017 року, а позивач звернувся до суду 13 грудня 2017 року, тобто з дотриманням строку, передбаченого ч.2 ст.122 КАС України.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності щодо ненарахування і невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати пенсії в належному розмірі на виконання рішень Ковельського міськрайонного суду Волинської області, а тому позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» , суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, встановленого статтею 295 КАС України, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_4 Димарчук

Повний текст рішення складено 10 квітня 2018 року.