Справа № 806/3031/17
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/3031/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"26" березня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря Кошиль О.Ю.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "27" листопада 2017 р. (судове рішення ухвалене суддею Капинос О.В. в м.Житомирі), у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 27.10.2017 року, вимоги № та рішення № від 27.10.2017 року , -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області №002197135 від 27.10.2017 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір у розмірі 2098,13 грн. та 524,53 грн. штрафних санкцій; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 27.10.2017 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 23181,37 грн. та 5795,34 грн. штрафних санкцій; визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Житомирській області від 27.10.2017 № про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 39223,17 грн.; визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 27.10.2017 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 6231,26 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області №002197135 від 27.10.2017 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір у розмірі 2098,13 грн. та 524,53 грн. штрафних санкцій.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 27.10.2017 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 23181,37 грн. та 5795,34 грн. штрафних санкцій.

Визнано протиправним та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Житомирській області від 27.10.2017 № про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 39223,17 грн.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 27.10.2017 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 6231,26 грн.

Відшкодовано Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області понесені судові витрат у розмірі 2560,00 грн. (дві тисячі п'ятсот шістдесят гривень) сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясував всі обставини справи, не дослідив та не оцінив докази, що призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи посадовими особами ГУ ДФС в Житомирській області було проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства та правильність нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2016.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 13.10.2017р. № 715/06-30-13-11/НОМЕР_1 та встановлено порушення:

- п. 177.2, пп. 177.4.4, п. 177.4 ст. 177 ПКУ від 02.12.2010 року №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) встановлено заниження чистого оподаткованого доходу на загальну суму 139875,41 грн. в т.ч. за 2015 - 66540,03грн., 2016 - 73335,38 грн. в результаті чого визначено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за період, що перевірявся, на загальну суму 23181,37 грн. в т.ч . 2015 - 9981 грн., 2016 -13200,37 грн.;

-п.п. 1.1, 1.2, п.16 підрозділу10 розділу ХХ, п.162.1 ст.162. п.п.164.1.3 п. 164.1 ст.164 ПКУ від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями) встановлено заниження чистого оподаткованого доходу на загальну суму 139875.41 грн., що призвело до заниження військового збору в загальній сумі 2098,13 грн. в т.ч. за 2015-998,10 грн., за 2016-1100,03 грн.;

-п. 1 ч.2 ст.6, п.2 ч.І ст.7, ч.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на зальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-УІ (із змінами та доповненнями) встановлено заниження чистого оподаткованого доходу на загальну суму 139875,41 грн. в т.ч. за 2015 - 66540,03грн., 2016 -.73335,38 грн. занижено суму єдиного внеску на зальну суму 39223,17грн., в т.ч. за 2015- 23089,39 грн., 2016р- 16133,78 грн..

За результатами розгляду заперечень на акт перевірки, листом від 24.10.2017 №2049/14/06-30-13 ГУ ДФС у Житомирській області висновки акту перевірки залишено без змін. (а.с.84-85)

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 27 жовтня 2017 року № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір у розмірі 2098,13 грн. та 524,5 3грн. штрафних санкцій ;

- податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 27 жовтня 2017 року № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 23181,37 грн. та 5795,34 грн. штрафних санкцій;

- вимогу ГУ ДФС у Житомирській області від 27 жовтня 2017 року № про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 39223,17 грн.;

- рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 27 жовтня 2017 року № про застосування штрафних санкцій за донарахуванням відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 6231,26 грн.

Позивач вважаючи дані рішення протиправними звернувся до суду з вказаним позов та зазначив , що витрати на послуги охорони є витратами, безпосередньо пов'язаними з отриманням доходів, які можуть бути включені до складу витрат згідно з вимогами п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

Колегія суддів з цього приводу вважає за необхідне вказати наступне.

Правила оподаткування фізичних осіб - підприємців у періоді, що перевірявся, визначалися Податковим кодексом України (в редакції чинній на момент вчинення господарських операцій).

Відповідно до пп.14.1.36. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також, через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно із пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України), платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пп. 14.1.27. п.14.1. ст.14 ПК України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних - декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз. 2 п. 44.1. ст. 44 ПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон № 996-XIV), який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

В розумінні Закону № 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому, згідно з п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення), "господарські операції" - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону № 996-XIV).

Отже, дані норми свідчать про те, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Підставою для визначення витрат у податковому обліку можуть бути лише первинні документи, оформлені належним чином.

Апелянт вважає, що вартість оплачених послуг з охорони приміщень, у тому числі тих, які здаються в оренду, не включаються до складу витрат фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування. Зазначені доводи колегія суддів вважає безпідставними.

Згідно з п. 177.2 ст. 177 ПК України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п.п. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, знаходиться на загальній системі оподаткування. Код основного виду діяльності 31.01 виробництво меблів для офісів і підприємств торгівлі.

У період з 01.01.2015 по 31.12.2016 ФОП ОСОБА_2 здійснював діяльність з виробництва меблів.

Позивач володіє на праві приватної власності нежитловими приміщеннями за адресою: Житомирська область м.Бердичів вул.Піонтковського, 7, про що вказано у акті перевірки (арк.4).

Здійснює свою діяльність позивач на наступних об'єктах, що належать йому на праві приватної власності: магазин "Інтер'єр", придбаний на підставі договору купівлі-продажу будівлі від 07.12.01 серія АЕЕ №342744 та цех по виготовленню меблів. (а.с.97-98)

Дане приміщення позивачем використовуються в межах господарської діяльності для виробництва та реалізації меблів. Факт того, що позивач займається виробництвом та реалізацією меблів відповідачем не заперечується, а навпаки підтверджується актом перевірки (арк. 5, 11).

Для належної охорони виробничих та складських приміщень, що знаходяться за адресою м.Бердичів вул.Піонтковського, 7, та використовуються в господарській діяльності позивача, позивачем та ПП "Сокіл" було укладено Договір №010608 на охорону об'єкта від 01.06.2008.

В додатку №5 до Договору зазначено перелік заходів, які має здійснювати охорона по забезпеченню охорони об'єкта, матеріальних цінностей і грошових коштів, що зберігаються на ньому.

За охорону об'єкта відповідно до п.11 Договору - Замовник виплачує Виконавцю грошові кошти за надані послуги з охорони.

Таким чином згідно умов Договору охороні підлягають не лише приміщення, а й товарно- матеріальні цінності і грошові кошти позивача.

У штаті позивача відсутні охоронці. Тому після закінчення робочої зміни та у вихідні дні охорону приміщення та наявних у ньому товарно-матеріальних цінностей і грошових коштів здійснює на умовах договору ПП "Сокіл".

Позивачем на підтвердження реальності понесених витрат на оплату охорони в 2015-216 роках до матеріалів справи позивачем надано договір з додатками, акти виконаних робіт, платіжні документи, що підтверджують факт оплати послуг охорони, що не заперечується відповідачем в акті перевірки .

Недоліків в оформленні первинних документів відповідачем не встановлено, а тому вони є такими, що оформлені у відповідності до вимог Закону № 996-XIV та в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій щодо надання та оплати послуг.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що витрати на охоронну та пожежну сигналізацію стосуються нежитлового приміщення, товарно-матеріальних цінностей і грошей, що знаходяться в ньому, спрямовані на забезпечення експлуатації нежитлових приміщень, цілісності й безпечності майна, яке використовується в межах господарської діяльності щодо виробництва меблів, й є одним з видів діяльності позивача, а тому такі витрати в рамках Договору №010608 від 01.06.2008р. укладеного з ПП "Сокіл" є такими, що безпосередньо пов'язані з отриманням доходів у розумінні п.п. 177.4.4 н. 177.4 ст, 177 Податкового кодексу України.

Крім того , колегія суддів зазначає ,що податкове повідомлення-рішення №002197135 від 27.10.2017 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір у розмірі 2098,13 грн. та 524,53 грн. штрафних санкцій; рішення від 27.10.2017 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 6231,26 грн. та вимоги Головного управління ДФС у Житомирській області від 27.10.2017 № про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 39223,17 грн. базуються на висновках відповідача про заниження оподаткованого доходу.

Враховуючи вищевикладені обставини та докази, що вказують на безпідставність визнання об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб, такі рішення та вимога також підлягаю скасуванню, як похідні.

На думку колегії суддів апелянтом не вірно тлумачено норми п.п. 177.4.4 н. 177.4 ст, 177 Податкового кодексу України оскільки до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

З огляду на зазначені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог.

Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не встановлено.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "27" листопада 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: М.М. Капустинський

І.Г. Охрімчук

Повне судове рішення складено "05" квітня 2018 р.