Справа № 420/1410/17
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 квітня 2018 року

Київ

справа №420/1410/17

адміністративне провадження №К/9901/29017/18

Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Гриців М.І. під час розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 на судові рішення, постановлені у справі за її позовом до Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - управління ПФУ) про визнання дій протиправними,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії; зобов'язати управління ПФУ поновити виплату пенсії за віком з червня 2016 року та сплатити виниклу заборгованість з червня 2016 року; стягнути з відповідача компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати з 01 червня 2016 року по день стягнення компенсації.

Новопсковський районний суд Луганської області постановою від 14 листопада 2017 року зобов'язав управління ПФУ поновити ОСОБА_2 виплату пенсії за віком з 01 квітня 2017 року та сплатити виниклу заборгованість з цього часу. У задоволенні решти позовних вимог відмовив. Донецький апеляційний адміністративний суд постановою від 17 січня 2018 року це рішення залишив без змін.

Позовні вимоги про зобов'язання управління ПФУ поновити виплату пенсії за віком з 01 червня 2016 року по 12 березня 2017 року та сплатити виниклу заборгованість з 01 червня 2016 року по 12 березня 2017 року та про стягнення з відповідача компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати з 01 червня 2016 року по 12 березня 2017 року Новопсковський районний суд Луганської області ухвалою від 14 листопада 2017 року залишив без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

ОСОБА_2 не погодилася з наведеними вище рішеннями і 26 січня 2018 року подала касаційну скаргу про їх скасування та постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог. За формою і змістом ця касаційна скарга подібна до касаційної скарги на зазначені вище судові рішення, яку ОСОБА_2 подала 15 лютого 2018 року і за якою Верховний Суд ухвалою від 02 березня 2018 року відкрив касаційне провадження.

До касаційної скарги від 26 січня 2018 року не було додано документ про сплату судового збору. Скаржниця мала також обґрунтувати подання повторної за чергою касаційної скарги на ухвалу та постанову Новопсковського районного суду Луганської області від 14 листопада 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 січня 2018 року, оскільки у часі раніше вже було прийнято рішення про відкриття касаційного провадження.

У зв'язку з цим суддя-доповідач своєю ухвалою від 12 березня 2018 року касаційну скаргу від 26 січня 2018 року залишив без руху та надав строк на усунення її недоліків.

23 березня 2018 року на виконання вимог ухвали про залишення скарги без руху ОСОБА_2 надіслала обґрунтування подання повторної касаційної скарги, яку просить вважати її уточненнями. Зі змісту обґрунтування можна зрозуміти, що під уточненнями до касаційної скарги скаржниця просить визнати касаційну скаргу подану в часі пізніше, в лютому 2018 року, тобто касаційну скаргу на підставі якої Верховний Суд відкрив касаційне провадження. З цього обґрунтування випливає також, що скаржниця фактично не заперечує, що подала дві однакові касаційна скарги на одна й ті самі рішення судів попередніх інстанцій, зазначені вище та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року, якою цей суд через несплату судового збору повернув апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Новопсковського районного суду Луганської області від 14 листопада 2017 року.

Водночас скаржниця не виконала усі вимоги ухвали від 12 березня 2018 року, зокрема не сплатила судового збору.

Відповідно до частини шостої статті 332 КАС питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом десяти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Оскільки вимоги ухвали судді від 12 березня 2018 року не були виконані, касаційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

Прохання ОСОБА_2 сприймати повторну касаційну скаргу як уточнення є неприйнятним, оскільки процесуальний документ, який за формою і змістом поданий як касаційна скарга, не може бути довільно переформований в інший процесуальний документ. За статтею 337 КАС особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити, зміни, відкликати касаційну скаргу чи відмовитися від неї у порядку передбаченому правилами цієї статті. Зокрема, згідно з частиною другою цієї статті у разі доповнення чи зміни касаційної скарги така особа повинна подати докази надсилання копій відповідний доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Повторна касаційна скарга ОСОБА_2 за формою, змістом і порядком подання не підпадає під визначені процесуальним законом доповнення чи зміни до касаційної скарги.

З огляду на викладене, керуючись статтею 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 від 26 січня 2018 року на постанову Новопсковського районного суду Луганської області від 14 листопада 2017 року, постанову Донецького апеляційного адміністративного суду 17 січня 2018 року, ухвалу Новопсковського районного суду Луганської області від 14 листопада 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративний суд постановою від 01 лютого 2018 року у справі за її позовом до Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Гриців