Справа № 201/18493/17 (2-а/201/512/2017)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2018 рокусправа № 201/18493/17
провадження №2-а/201/512/2018

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Семененка Я.В.
судді: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю
за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2018 року (суддя Трещов В.В.) у справі №201/18493/17 (провадження №2-а/201/512/2018) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції в особі інспектора 3 роти 2 батальону лейтенанта поліції Курила Руслана Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора 3 роти 2 батальону лейтенанта поліції Курило Руслана Олександровича серії ЕАА №215365 від 22.11.2017р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначав про те, що 22.11.2017р. інспектором 3 роти 2 батальону лейтенантом поліції Курило Р.О. складено оскаржувану постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог дорожнього знаку та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Позивач вказував на порушення поліцейським процедури притягнення до адміністративної відповідальності в частині не складання протоколу про адміністративне правопорушення, та винесення спірної постанови на місці зупинки автомобіля позивача, а не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати таку справу, у зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості скористатися у повному обсязі своїми процесуальними правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2018 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову. Доводи заявника апеляційної скарги фактично зводяться до того, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор патрульної поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєння позивачем ПДР,

обгрунтовано виніс постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 22 листопада 2017 року інспектором 3 роти 2 батальону лейтенантом поліції Курило Русланом Олександровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №215365, згідно з якою позивач 22.11.2017р. о 09:49 год., керуючи автомобілем HONDA CR-V, державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Набережна Перемоги, біля будинку №10К, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», чим порушив п.8.4 «в» ПДР України.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову виходячи із наступного.

Як вбачається з заявленого позову, позивач, не заперечуючи скоєного правопорушення, посилається на порушення інспектором патрульної поліції процедури притягнення до адміністративної відповідальності, які, за його позицією, полягають у тому, що поліцейським не було складено протокол про адміністративне правопорушення, а також справу розглянуто на місці вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати таку справу.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, відхилив доводи позивача щодо необхідності у спірному випадку складання протоколу про адміністративне правопорушення. В той же час, вказав на те, що спірна постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною та підлягає скасуванню з підстав того, що справа була розглянута інспектором патрульної поліції на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Статтею 258 КУпАП визначено перелік правопорушень для фіксації яких не складається протокол, а справи, відносно вказаних правопорушень, розглядаються на місці вчинення правопорушення.

Так, ч.2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

За приписами частини 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Розділ ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.1 розділу).

Пункт 2 Розділу ІІІ Інструкції конкретизує, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 1-3 статті 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, інспектором патрульної поліції правомірно винесено спірну постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015р. (справа №5-рп/2015), яким надано тлумачення словосполученням «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст.258 цього Кодексу зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджуються вимоги ч.4 ст.258 постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку щодо неправомірності спірної постанови про накладення адміністративного стягнення з огляду на те, що справа була розглянута інспектором патрульної поліції на місці зупинки транспортного засобу.

Враховуючи те, що інших підстав позову позивачем визначено не було, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує те, що у відповідності до ч.5 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової про відмову задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2018 року по справі №201/18493/17 (провадження №2-а/201/512/2018) - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк