Справа № 750/9772/17
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 750/9772/17 Суддя (судді) першої інстанції: Рахманкулова І.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні,без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України папеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить зобов'язати відповідача здійснити починаючи з 01 лютого 2015 року виплату йому підвищення до пенсії згідно постанови КМУ від 23.04.2012 року №355 «Про збільшення пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в раніше встановленому розмірі в сумі 503 грн. 57 коп. Також позивач просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок його пенсії, виходячи з 71% грошового забезпечення з урахуванням компенсації за невикористану відпустку в сумі 3064 грн. 73 коп., що зазначена в довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 31.12.2015 №179/1/14106

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову. . При цьому звертає увагу на порушення судом норм матеріального права, вказуючи при цьому на неврахування судом скасування законодавцем права на перерахунок вже призначених пенсій працівників прокуратури.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 71% грошового забезпечення.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.03.2016 у справі №750/1447/16-а, яка набрала законної сили, позов ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задоволено, зобов'язано відповідача провести перерахунок пенсії позивача з 01.02.2015 року, виходячи з 71% його грошового забезпечення з якого сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні, згідно довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 31.12.2015 року № 179/1/14106.

На виконання постанови суду, відповідач з 01.02.2017 провів перерахунок пенсії позивачу, і, як зазначив позивач, сума пенсії після перерахунку виплачена йому в значно меншому розмірі, ніж передбачено законодавством.

08.09.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії згідно постанови суду з врахуванням виплачуваного раніше підвищення пенсії відповідно до постанови КМУ від 23.04.2012 №355.

Відповідач своїм листом №1552/03/М-12 від 19.09.2017 відмовив позивачу у задоволенні заяви щодо виплати підвищення згідно постанови КМУ від 23.04.2012 №355, пославшись на те, що розмір пенсії позивача після перерахунку збільшився.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що до перерахунку пенсії на виконання рішення суду позивачу виплачувалась надбавка до пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів від 23.04.2012 № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», нарахування якої було припинено у зв'язку з перерахунком пенсії, проте права позивача не можуть бути звужені після перерахунку пенсії, а тому його позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суджу першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, згідно з ч. 3 ст. 63 Закону № 2262-ХІІусі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 23.04.2012 № 355 (далі постанова №355) установлено з 1 липня 2012 року підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), крім пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей13, 21 і 36 Закону, збільшивши його з 1 вересня 2012 року до 23 відсотків та з 1 січня 2013 року до 35 відсотків.

З листів Головного УПФУ в Чернігівській області, що містяться в матеріалах справи вбачається, що надбавка до пенсії в сумі 641 грн. 73 коп. на підставі постанови Кабінету Міністрів від 23.04.2012 № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивачу виплачувалася.

Проте, ця надбавка перестала виплачуватися після проведення перерахунку пенсії на виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.03.2016 по справі №750/1447/16-а, якою питання щодо надбавки за вказаною постановою взагалі не вирішувалося.

Колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції, що у даному випадку перерахунок пенсії позивача здійснюється на виконання постанови суду, якою відновлюється порушене відповідачем право пенсіонера на пенсію в більшому розмірі, ніж призначена.

Отже, враховуючи, що до перерахунку пенсії на виконання рішення суду позивачу виплачувалась надбавка до пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів від 23.04.2012 № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», нарахування якої було припинено у зв'язку з перерахунком пенсії, проте права позивача не можуть бути звужені після перерахунку пенсії, а тому його позовні вимоги підлягають задоволенню, що було вірно зроблено судом першої інстанції.

Щодо відмови провести перерахунок його пенсії з урахуванням компенсації за невикористану відпустку, з якої сплачено внески до Пенсійного фонду України, що підтверджується довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 31.12.2015 №179/1/14106, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 7 листопада 2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов'язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 цього Закону)

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою № 1294 та Інструкцією. Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що компенсація за невикористану відпустку, з якої сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Як вбачається з довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 31.12.2015 №179/1/14106 з виплаченої позивачу компенсації за невикористану відпустку відраховані страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи вищевикладене та переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, як того вимагає ст. 308 КАС України, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин було повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 316 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 грудня 2017року - залишити без змін.

Повний текст постанови складено «10» квітня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

О.В. Карпушова