Справа № 295/6662/17
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"04" квітня 2018 р. м. Житомир Справа № 295/6662/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Шевчук С.М.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря Єфремової О.С.,

позивача ОСОБА_2

представника апелянта ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Житомирі на рішення Богунського районного суду м. Житомира від "31" січня 2018 р. (судове рішення ухвалене суддею Чішман Л.М. в м.Житомир, відомості про час ухвалення судового рішення та дату складання повного тексту рішення відсутні) у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції, Інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Житомирі Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Ковчана Сергія Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення , -

ВСТАНОВИВ:

19.06.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора роти № 3 батальйону управління патрульної поліції м. Житомира Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Ковчана С.Ю. щодо винесення постанови серії БР №422410 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та розгляд справи про адміністративне правопорушення за місцем проживання позивача: м. Житомир, вул. Т.Бульби-Боровця, 40; скасувати постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП України.

В обгрунтування вимог позивач вказав, що перевірка інспектором наявності полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не передбачена; інспектор незаконно розглянув справу за місцем проживання позивача, чим суттєво порушив права останнього. Позивач також зазначив, що інспектор Ковчан С.Ю. порушив вимоги процедури розгляду справи, проігнорував порядок, встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 31.01.2018 року постанову інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Житомирі лейтенанта поліції Ковчан С.Ю від 16.06.2017 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним в скоєні правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1, ст. 126 ч.1 КпАП України і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. скасовано.

ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ст. 121 ч.1, ст. 126 ч.1 КпАП України звільнено на підставі ст. 22 КпАП України, обмежившись усним зауваженням.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Житомирі звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції здійснив втручання у дискреційні повноваження ДПП, призначивши більш м'яке покарання, ніж передбачено нормами КУпАП.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

16.06.2017 року інспектором роти № 3 батальйону УПП в м. Житомирі лейтенантом поліції Ковчаном С.Ю винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №422410, якою до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн., за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, ст. 126, ст. 36 КУпАП.

Відповідно до змісту постанови позивач 16.06.2017 року рухався на автомобілі Volvo XC 60, номерний знак НОМЕР_1 з непрацюючим показчиком поворотів на причепі ПГМФ 8304, номерний знак НОМЕР_2 та при цьому не пред"явив поліс обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п.п. 31.4.3б, п.2.4а Правил дорожнього руху України.

Суд першої інстанції, вирішуючи позов по суті, враховуючи, що ОСОБА_2 в той самий день уклав договір обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних, що підтверджується полісом № АМ /0006985 від 16.06.2017 року та усунув несправність показчиків поворотів на причепі ПГМФ 8304 на місці, прийшов до висновку, що вчинене ним правопорушення є малозначним, тому до нього слід застосувати ст. 22 КпАП України і від адміністративної відповідальності його звільнити, обмежившись усним зауваженням.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції зважаючи на наступні підстави.

Частина перша ст. 121 КУпАП передбачає керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Стаття 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до п.п. ґ п. 2.1 Правил дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - Правила) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.3 Правил учасники дорожнього руху зобов'язані знати та неухильно дотримуватись вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14.07.2015 № 596-VII - I внесено зміни в ч.2 ст.33 КУпАП, а саме: при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Статтею 22 КУпАП встановлюється, що усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Стаття не передбачає обов'язковості звільнення від адміністративної відповідальності за всі малозначні правопорушення, а передбачає тільки право прийняти таке рішення. У зв'язку із цим посадова особа зобов'язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатися, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особистість порушника, обставини, що зм'якшують і обтяжують відповідальність тощо.

Порядок розгляду справи про адміністративні правопорушення визначений главою 22 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач не заперечував, що ним вчинено адміністративне правопорушення, а саме, що він рухався з непрацюючими показчиками поворотів та не мав полісу обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортних засобів. Зазначив, що після зупинки зателефонував знайомому, який виготовив поліс та о 10 год., цього ж дня в нього був вказаний поліс, який діє з 00-00 год дня коли проведено оплату за оформлення відповідного полісу.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи вказані правові норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому. Суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

Відтак, звільнивши ОСОБА_2.від адміністративної відповідальност та оголошуючи йому усне зауваження, суд першої інстанції не врахував, що в даній справі він не є органом, який уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки в силу частини 1 статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розгляд такої справи віднесений цим Кодексом до відання органів Національної поліції та, відповідно, саме ці органи вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність винесення постанови серії БР № 422410 від 16.06.2017 р. у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на зазначене, постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених ст. ст. 273-277,282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Ст. 286 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, постанова суду апеляційної інстанції у справах про адміністративне правопорушення оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Житомирі задовольнити, рішення Богунського районного суду м. Житомира від "31" січня 2018 р. скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: С.М. Шевчук

В.Б. Шидловський

Повне судове рішення складено "04" квітня 2018 р.