Справа № 826/6375/16
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

м. Київ

05 квітня 2018 року 13:54№ 826/6375/16
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом до треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору проОСОБА_1 Кобелєвої Алли Михайлівни - державного реєстратора (приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу), Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», Публічне акціонерне товариство «Укрексімбанк», визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Кобелєвої Алли Михайлівни - державного реєстратора (приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу) про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.11.2017 прийнято до розгляду дану адміністративну справу та призначено до судового розгляду.

24.11.2017 та 05.04.2018 представником третьої особи подані заяви про закриття провадження у справі, які обґрунтовані тим, що даний спір не є публічно-правовим, оскільки випливає з договірних відносин та має розглядатись за правилами цивільного судочинства.

У судовому засіданні представник третьої особи - ПАТ «ПУМБ» підтримав вказані заяви та просив закрити провадження у справі.

Представник позивача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні вказаних заяв, посилаючись на їх необґрунтованість.

Представник третьої особи - ПАТ «Укрексімбанк» не заперечував проти закриття провадження у справі.

Не зважаючи на належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, відповідач не забезпечив явку своїх представників у судове засідання.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Вирішуючи по суті заяви про закриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Як видно з матеріалів справи, 15.09.2015 між ОСОБА_1 (позичальник) та ЗАТ «Донгорбанк» (банк) (правонаступник ПАТ «ПУМБ») укладено кредитний договір № 2005-20-Ф.

Відповідно до умов вказаного договору банк надає позичальнику кредит у розмірі 342900,00 доларів США на строк до 14.09.2020.

В той же час, 15.09.2015 між ОСОБА_1 (іпотекодавець) та ЗАТ «Донгорбанк» (іпотекодержатель) (правонаступник ПАТ «ПУМБ») укладено іпотечний договір № 20-2005-Ф, відповідно до умов якого іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку об'єкти нерухомого майна, які стануть власністю іпотекодавця у майбутньому, а саме: дві нежилі будівлі, що розташовані за адресою: м. Київ, пров. Приладний, 10 (будівля їдальні літер Б площею 499,20 кв.м., будівля гаражу літера Ж площею 694,80 кв.м.).

Згідно з п. 4.5 вказаного договору, право власності на предмет іпотеки може бути здійснене шляхом передачі іпотекодердателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, у порядку, передбаченому пунктами 4.5.1-4.5.3 цього договору.

Разом з тим, п.п. 4.5.1, 4.5.3 даного договору передбачено, що право власності на предмет іпотеки переходить до іпотекодердателя з моменту реєстрації права власності на предмет іпотеки. Предмет іпотеки переходить у власність іпотекодердателя за ціною, яка дорівнює основній сумі боргу та нарахованим на неї процентам, що залишилися неповернутими іпотекодержателю за основним зобов'язанням.

03.03.2016 відповідачем прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер № 28571521 та індексний номер № 28570232, якими за ПАТ «ПУМБ» зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: будівлю гаражу (літера Ж) та будівлю їдальні (літера Б), розташованих за адресою: м. Київ, пров. Приладний, 10.

В той же час, як видно з матеріалів справи, 08.12.2017 Святошинським районним судом м. Києва прийнято до провадження справу № 759/14000/16-ц, пр. № 2/759/1228/17 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ПУМБ», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, в якому просив: визнати протиправними дій щодо державної реєстрації права власності на предмет іпотеки - нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: м. Київ, пров. Приладний, 10 за ПАТ «ПУМБ»; визнати протиправним та скасувати рішення від 03.03.2016, індексний номер 28571521 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об'єкт нерухомого майна: будівлю гаражу (літера Ж), розташованої за адресою: м. Київ, провулок Приладний, 10 за ПАТ «ПУМБ»; визнати протиправним та скасувати рішення від 03.03.2016, індексний номер 28570232 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об'єкт нерухомого майна: будівлю їдальні (літера Б), розташованої за адресою: м. Київ, провулок Приладний, 10 за ПАТ «ПУМБ»; припинити право власності ПАТ «ПУМБ» на нежилі будівлі, що розташовані за адресою: м. Київ, пров. Приладний, 10 (літери Ж, Б), яка призначена до розгляду на 05.07.2018.

Аналізуючи зазначене, суд вказує на те, що оскаржуваним реєстраційним діям передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне, зокрема, про зміну права власності спірних приміщень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В той же час, згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися «судом, встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

В той же час, згідно з ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, проаналізувавши вказані норми, в контексті викладених обставин, суд дійшов висновку, що у справі № 759/14000/16-ц, пр. № 2/759/1228/17, яка розглядається Святошинським районним судом м. Києва, оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких існує спір про право цивільне, у межах якого можуть бути розв'язані й питання, пов'язані з реєстрацією права власності на будівлі, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, а тому спір, що розглядається адміністративним судом у даній справі, не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 14.03.2018 № 396/2550/17.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1, 2 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Таким чином, проаналізувавши вказані обставини у сукупності, суд дійшов висновку, що зазначена категорія спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, у зв'язку з чим, суд вбачає наявність достатніх правових підстав для закриття провадження у даній справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 238, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києві, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву представника Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» про закриття провадження задовольнити.

2. Провадження у справі № 826/6375/16 закрити.

Ухвала, відповідно до змісту ч. 1 ст. 256 та ч. 2 ст. 238 КАС України, набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та може бути оскаржена.

Суддя К.С. Пащенко

Повний текст ухвали виготовлено 10.04.2018.