Справа № 815/1227/17
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/1227/17

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В. повний текст рішення складений 31 серпня 2017 року

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Бойка А.В. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Південна будівельна група компаній» до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправними та скасування припису та постанов,-

В С Т А Н О В И В:

01 березня 2017 року ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Південна будівельна група компаній» (далі - ТОВ «Південна будівельна група компаній») звернулося до суду з адміністративним позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 15.06.2017 р. (вхід. №17301/17), просило: скасувати Припис від 07.02.2017 року про усунення виявлених порушень до 07.03.2017 року, складений Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області; скасувати Постанову Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 17.02.2017 року №26 про накладання штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності на ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Південна будівельна група компаній»; скасувати Постанову Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 17.02.2017 року №27 про накладання штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності на ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Південна будівельна група компаній» (Т. 3. а.с. 19-20).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року адміністративний позов ТОВ «Південна будівельна група компаній» був повністю задоволений та скасовані вищезазначені рішення відповідача.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне зясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та нове рішення, яким повністю відмовити у задоволені адміністративного позову ТОВ «Південна будівельна група компаній».

Апелянт/відповідач зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що позивачем під час будівельних робіт неналежним чином велася виконавча документація, а саме: виконавча документація на будівництво обєкта по вул. Морська, 45а, с. Крижанівка, Комінтернівського району, Одеської області, ЄДРПОУ - 35067472 відсутня, у звязку з чим порушено п. 1.17 «Загальні положення» ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва».

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Наполягає на тому, що, оскільки позивачем будівельна діяльність здійснювалася з дотриманням усіх будівельних норм і стандартів, без порушень діючого законодавства, відповідачем порушена процедура проведення позапланової перевірки, висновки перевіряючих не відповідають фактичним обставинам, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, оскільки судом першої інстанції всі вищезазначені обставини були враховані.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі Наказу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області №13П від 20.01.2017 року та звернення мешканців сіл Крижанівка та Ліски, Крижанівської сільської ради Лиманського району від 26.12.2016 №Кол-2670 головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_3 у присутності голови Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Південна будівельна компанія» ОСОБА_4 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Південна будівельна компанія» (Одеська область, Комінтернівський район, с. Крижанівка, вул. Вишнева, 2, напівпідвал 43, ), під час будівництва індивідуального зблокованого житлового будинку за адресою вул. Міланська 34/1, с. Крижанівка, Комінтернівського району Одеської області.

За результатами перевірки встановлено, що будівельні роботи на вищезазначеному обєкті виконувалися на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального зблокованого житлового будинку за адресою: вул. Міланська 34/1, с. Крижанівка, Комінтернівського району, Одеської області від 15.12.2015 №ОД 80. Проектувальник ПП «Ретроград», АДРЕСА_1, ЄДРПОУ - 33080879 розроблено проектну документацію - щодо будівництва за вищезазначеною адресою, з порушенням п. 3. 4. 4.1. 4.2 «Порядку розроблення проектної документації на будівництво обєктів», затвердженого наказом 16.05.2011 №45 Міністерства Регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства та ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», ст. 31. Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Задовольняючи позов ТОВ «Південна будівельна група компаній» суд першої інстанції виходив з того, що припис та постанови про накладення штрафів у сфері містобудівної діяльності є протиправними, оскільки порушень у сфері містобудівної діяльності позивач не допускав.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Відносно порушення п. 1.17 ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва».

У відповідності до п. 1.17 ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25 грудня 2009 року №689, на кожному об'єкті будівництва належить вести:

- вести загальний журнал робіт за формою згідно з додатком В, спеціальні журнали з окремих видів робіт, перелік яких встановлює генпідрядник, виходячи з вимог нормативних документів щодо ведення виконавчої документації за формами, зразки яких наведено в додатку Г, журнал авторського нагляду відповідно до ДБН А.2.2-4;

- складати акти на закриття прихованих робіт за формою, наведеною у додатку К, акти проміжного прийняття відповідальних конструкцій за формою, наведеною у додатку М;

- складати акти індивідуального та комплексного випробування устаткування, інженерних систем, мереж і обладнання;

- оформляти виконавчу документацію - комплект робочих креслень із написами, зробленими особами, відповідальними за виконання будівельно-монтажних робіт, про відповідність виконаних у натурі робіт цим кресленням або змінам у них, внесеним за погодженням із замовником та проектувальником;

- вести облік збирання та видалення відходів і вторинної сировини;

- після завершення будівництва об'єкта скласти його архітектурно-технічний паспорт згідно із Законом України «Про архітектурну діяльність» та «Положенням про архітектурно-технічний паспорт об'єкта архітектури», паспорт технічного стану будівлі (споруди) згідно із НПАОП 45.2-1.01, енергетичний паспорт будинку згідно з ДБН В. 2.6-31.

Як вбачається з тексту Постанови №26 Відповідач конкретизує частину порушення п. 1.17 ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва», а саме: порушення Позивачем зазначеної норми стосуються саме в частині відсутності виконавчої документація (Т. 1 а.с. 42).

Позивачем надана до суду першої інстанції виконавча документація, яка велася ТОВ «Південна будівельна група компаній» при здійсненні будівельних робіт при будівництві індивідуально зблокованого житлового будинку за адресою: вул. Міланська, 34/1, с. Крижанівка, Комінтернівського району, Одеської області.

Як визначено п. 1.17 ДБН А.3.1.-5-2009, виконавча документація включає в себе - комплект креслень із написами, зробленими особами, відповідальними за виконання будівельно-монтажних робіт, про відповідність виконаних у натурі робіт.

Вказане визначення виконавчої документації не містить в собі та «інші» або «документів, визначених законом», а отже не підлягає розширеному тлумаченню.

В національному праві має бути засіб юридичного захисту від свавільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Визначення дискреційних повноважень, якими наділені органи державної влади в сфері основоположних прав, у спосіб, що фактично робить ці повноваження необмеженими, суперечило б принципу верховенства права. До такого висновку дійшов ЄСПЛ у справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України» (рішення від 14.06.2007 р. заява №77703/01).

Також судом першої інстанції вірно не взято до уваги твердження відповідача, що журнали інструктажів по техніці безпеки під час виконання будівельних робіт є складовою виконавчої документації, оскільки до такого висновку відповідач дійшов шляхом розширеного тлумачення складових виконавчої документації.

Як наголошує ЄСПЛ у вказаній вище справі, держава-відповідач (Україна) зобовязана передбачити в національному праві детальний перелік усіх складових норм права. Тільки в такому випадку положення закону будуть передбачувані і надавати достатньо гарантій проти свавільного застосування закону.

Вирішуючи питання обґрунтованості висновку відповідача щодо порушення позивачем п. 4.3. ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва», суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що пункт 4.3 ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України» від 25 грудня 2009 року №689, передбачає, що охорона праці працівників забезпечується наступними заходами: створенням умов для дотримання комплексної безпеки будівництва (1.10); отриманням з боку генеральної/субпідрядних організацій трудового законодавства, зокрема щодо створення безпечних умов праці, здорових умов відпочинку працівників, тривалості робочого тижня, розпорядку робочого часу тощо;

вжиттям заходів із забезпечення безпеки під час облаштування і утримання будівельних майданчиків/виконання будівельно-монтажних робіт, передбачених у нормативних документах з безпеки будівництва (ДБН А.3.2-1, ДБН В. 1.2-12) та у ПОБ і ПВР на будівництво об'єкта;

організацією технологічній процесів відповідно до вимог діючих санітарних норм, механізацією та автоматизацією важких і небезпечних робіт;

видачею працівникам необхідних засобів індивідуального захисту (спеціального одягу взуття, захисних касок тощо);

виконанням заходів з колективного захисту робітників (огорож, природне та штучне освітлення (відповідно до ДБН В. 2.5-28), вентиляція, захисні та запобіжні пристрої і пристосування тощо);

наданням санітарно-побутових приміщень та обладнання, організацією санітарно-побутового та медичного обслуговування (зокрема, проведенням попередніх та періодичних медичних оглядів) відповідно до діючих норм і характеру виконуваних робіт.

Робітникам створюють необхідні умови праці, харчування (в тому числі, спецхарчування та дієтхарчування) і відпочинку.

В організації праці додержують вимог чинного законодавства та діючих санітарних норм щодо вікової придатності працюючих до виконання тих чи інших робіт на об'єктах будівництва, умов праці жінок, підлітків, пенсіонерів та інвалідів, гранично допустимих норм переміщення вантажів жінками.

В процесі виконання будівельно-монтажних робіт дотримують нормативних вимог щодо запобігання порушенням технологічної дисципліни та пожежної безпеки у будівництві».

Постановою №27 конкретизовано частину порушення п. 4.3 ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва», а саме: порушення позивачем зазначеної норми стосується саме відсутності журналу інструктажів по техніці безпеки під час виконання будівельних робіт.

Водночас, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що П. 4.3. ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва» не передбачає складання журналів реєстрації інструктажів.

Питання фіксації у журналі проведених інструктажів з техніки безпеки на будівництві регулюється п. 4.4. ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва». При чому, з ОСОБА_4 перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності норм, державних стандартів і правил від 07.02.2017 р. вбачається, що відповідачем такого порушення встановлено не було, а саме: в ході перевірки порушення п. 4.4 ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва» не було, яким безпосередньо і передбачено ведення журналу інструктажу по техніці безпеки.

ТОВ на виконання пункту 4.3 ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва», на обєкті будівництва проводився інструктаж з техніки безпеки, видавалися працівникам необхідні засоби індивідуального захисту, що підтверджується підписами працівників в картках обліку засобів індивідуального захисту. Крім того, на підприємстві затвердженні інструкції з питань охорони праці по всім видам будівельних робіт. Отже, за наявності журналу інструктажів, журналу видачі засобів індивідуального захисту, підстави для складання Постанови № 27 про порушення пункту 4.3 ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва» відсутні, з чим погоджується апеляційний суд.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Зокрема, Висновок Венеціанської комісії «За демократію через право» (Мірило правовладдя), ухвалений Венеціанською Комісією на 106-му пленарному засіданні 11-12 березня 2016 р. та схвалений Комітетом Міністрів на 1263- му засіданні 6-7 вересня 2016 року і Конгресом місцевих і регіональних влад Ради Європи на 31 й сесії 19-21 жовтня 2016 року.

Позиція Венеційської Комісії полягала в тому, що передбачність означає не лише те, що приписи акта права мають бути (де можливо) проголошеними ще до їх імплементації, а й що вони мають бути передбачними за своїми наслідками: їх має бути сформульовано з достатньою чіткістю та зрозумілістю, аби субєкти права мали змогу впорядкувати свою поведінку згідно з ними.

Що стосується порушення ТОВ «Південна будівельна група компаній» будівельних норм та правил, а саме: наведення недостовірних даних у Декларації про початок виконання будівельних робіт та неналежне затвердження проектної документації (відхилення від проектних рішень), відсутності ТУ на обєкт будівництва, то суд першої інстанції слушно звернув увагу на те, що Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що відповідальність за інформацію, зазначену у Деклараціях про початок та готовність обєкту до експлуатації, необхідність отримання містобудівних умов та обмежень, ТУ на обєкт будівництва, несе безпосередньо Замовник будівництва, яким ТОВ «Південна будівельна група компаній» не являється.

До того ж колегія суддів звертає увагу й на те, що з матеріалів справи вбачається, що відповідачем проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Південна будівельна компанія», проте оскаржені рішення прийняті відповідачем щодо позивача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Південна будівельна група компаній».

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 8 КАС України, застосування правила про пріоритет норми з найбільш сприятливим для особи тлумаченням може бути здійснене також шляхом використання практики Європейського суду з прав людини.

Гарантії статті 6 § 1 включають зобовязання судів надавати достатні підстави для винесення рішень (H. v. Belgium (H. проти Бельгії), § 53). Достатні підстави демонструють сторонам, що їх справа була ретельно розглянута.

Хоча національний суд користується певним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази, він зобовязаний обґрунтувати свої дії підставами для винесення рішень (Suominen v. Finland (Суоминен проти Фінляндії), § 36).

Стаття 6 § 1 зобов'язує суди надавати підстави для винесення рішень, однак не передбачає детальної відповіді на кожний аргумент (Van de Hurk v. the Netherlands (ОСОБА_1 де Гурк проти Нідерландів), § 61; Garcнa Ruiz v. Spain (ОСОБА_5 проти Іспанії) [ВП], § 26; Jahnke and Lenoble v. France (Янке і Ленболь проти Франції) (dйc.); Perez v. France (Перез проти Франції) [ВП], § 81).

Стаття 8 Конституції України встановлює, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Крім того, приписами частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного України, суд також повинен застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи судову практику розгляду справ Європейським Судом з прав людини, а саме стаття 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасницею якої є Україна, захищає право кожного на подання позову або скарги, які пов'язані з його громадянськими правами та обов'язками, до суду, таким чином, це означає «право на суд».

Стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобовязує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення Броньовський проти Польщі [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004).

У кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. Рішення Спорронг та Лонрот п. Швеції , рішення від 23 вересня 1982, серія A N52, стор. 26, п. 69).

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онерїлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява №48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обовязок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява №36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Слід наголосити на тому, що частинами 1 та 2 статті 2 КАС України установлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень збоку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи усе вищевикладене, за результатом апеляційного розгляду даної справи колегія суддів дійшла висновку, що рішення відповідача, а саме припис від 07.02.2017 року про усунення виявлених порушень до 07.03.2017 року, постанова від 17.02.2017 року №26 про накладання штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності на ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Південна будівельна група компаній», постанова від 17.02.2017 року №27 про накладання штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності на ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Південна будівельна група компаній» не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та прийняті без урахування усіх фактичних обставин, з порушенням прав позивача.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову ТОВ «Південна будівельна група компаній».

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом першої інстанції відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відтак, апеляційна скарга Департаменту державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 2 квітня 2018 року.

ОСОБА_6ОСОБА_1

Суддя А.В.Бойко

Суддя Ю.В.Осіпов