Справа № 826/7302/15
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 березня 2018 року № 826/7302/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Смолія І.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаГоловного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м.Києва
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій відповідача із зняття його з реєстрації місця проживання у квартирі АДРЕСА_1, скасування зняття відповідачем його з реєстрації місця проживання у квартирі АДРЕСА_1.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 липня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.10.2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 липня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В ході судового розгляду даної справи представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представники відповідачів в судовому засідання проти позову заперечували.

Ухвалою суду (протокольною) судом залучено до участі у справі в якості другого відповідача Дарницьку РДА, оскільки з 04.04.2016 функції з реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб виконуються місцевими державними адміністраціями.

У зв'язку з наведеним, суд ухвалив здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та з урахуванням ухвали Вищого адміністративного суду України від 10.10.2016 року, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Судами встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 12.05.2003 р. НОМЕР_1, квартира АДРЕСА_1, була надана Відділом приватизації житлового фонду Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації у власність ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 у рівних долях.

За умовами договору дарування частини квартири від 24.05.2005 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (Дарувальники) подарували, а позивач (Обдаровуваний) прийняв у дар безоплатно 2/3 частини вказаної квартири та з цього часу став єдиним її власником.

Згідно з доповідною начальника Дарницького РВ ГУДМС України в м. Києві на ім'я начальника ГУ ДМС України у м. Києві 26 березня 2015 року позивача та членів його сім'ї знято з реєстраційного обліку з вказаної вище адреси відповідно до наказу МВС України від 22.11.2012р. №1077 (у разі відчуження житла).

Підставою для такої доповідної стало звернення 26 березня 2015 року довіреної особи ТОВ «Бі-майно» на ім'я начальника Дарницького РВ ГУ ДМС України в м. Києві із заявами про зняття з реєстрації місця проживання позивача та його сім`ї, у зв'язку із вибуттям за іншою адресою.

Водночас із заявою про зняття з реєстрації місця проживання позивача надано копію договору купівлі-продажу квартири від 20 березня 2015 року, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №35249625, тобто підтверджено право власності даного житла за ТОВ «Бі-майно».

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири (з відкладальною умовою) від 20 березня 2015 року, укладеного між ТОВ «Кей-Колект» (Продавець) та ТОВ «Бі-майно» (Покупець), Продавець передає у власність, а Покупець приймає у власність квартируАДРЕСА_1, загальною площею 69,80 кв.м., що складається з 3 жилих кімнат, житловою площею 42,20 кв.м.

Згідно з пунктом 3 вказаного договору, квартира, що відчужується, належить Продавцю на підставі договору іпотеки №86077, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степанченко Д.В. 21.05.2008 р. за реєстровим №1077, та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.02.2015р. державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу №34076554).

Доказів на підтвердження визнання даного договору недійсним позивачем не надано.

За результатами розгляду вказаних заяв 26 березня 2015 року позивача знято з реєстрації місця проживання у квартиріАДРЕСА_1.

Спірні правовідносини стосуються правомірності зняття позивачів з реєстрації місця проживання і врегульовані Законом України від 11.12.2003 №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон №1382) і Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 №1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за №2109/22421 (далі - Порядок №1077).

Відповідно до ст. 7 Закону №1382 (в редакції, чинній станом на 03.12.2015 редакції) зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:

- заяви особи або її законного представника;

- судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

- свідоцтва про смерть;

- паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної дер-жави, легалізованого в установленому порядку;

- інших документів, які свідчать про припинення:

підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства;

підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту;

підстав на право користування житловим приміщенням.

Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання.

У разі подачі заяви законним представником особи додатково подаються:

- документ, що посвідчує особу законного представника;

- документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі).

Відповідно до абзацу 9 п. 3.1 розділу ІІІ Порядку №1077 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі інших документів, які свідчать про припинення: підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Відповідно до абз. 10 п. 3.1 розділу ІІІ Порядку №1077 зняття з реєстрації на підставах, визначених в абзацах 8 та 9 п. 3.1 цього розділу, здійснюється, зокрема, за заявою власника/наймача житла або їх законних представників.

Частиною 2 п. 3.5 розділу ІІІ Порядку №1077 передбачено, що у разі подачі заяви законним представником особи додатково подаються:

- документ, що посвідчує особу законного представника;

- документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі).

Як вбачається з матеріалів справи, заяви про зняття особи з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 до відповідача не подавалась.

Відповідач 1 даних обставин, які мають значення для вчинення оскаржуваних дій, не врахував та в порушення вимог ст. 7 Закону №1382 і п. 3.1 розділу ІІІ Порядку №1077 зняв позивачів з реєстрації місця проживання за відсутності законних підстав для такого.

Крім того, як зазначено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15.03.2017 №К/800/13632/14 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/66002460) з посиланням на висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 30.06.2015 №21-1438а15 і від 01.03.2016 №825/1335/13-а, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право власності або користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України Закон №1382 є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. А тому у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відпо-відних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове примі-щення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Як вбачається із встановлених судом фактичних обставин цієї справи, відповідачу 1 не подавалося відповідне рішення суду, тому відповідач, задовольняючи заяву довіреною особою ТОВ «Бі-майно» Городенським М.В. про зняття з реєстрації позивача, діяв необґрунтовано і безпідставно, чим порушив права позивача на користування житловим приміщенням.

З метою захисту і відновлення порушених прав позивача суд вважає обґрунтованою вимогу про зобов'язання поновити позивачу реєстрацію місця проживання за вищевказаною адресою. Разом з тим, оскільки у 2016р. функції з реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб виконуються місцевими державними адміністраціями, то зобов'язати вчинити такі дії слід залученого судом відповідача 2.

У частині зобов'язання відповідача 1 скасувати своє рішення про зняття з реєстраційного обліку позивача суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки визнання судом протиправним такого зняття і зобов'язання поновити позивача (відновлення попереднього становища) суд вважає достатнім способом захисту порушеного права, що не вимагає скасування відповідачем свого ж рішення. Тим більше, що, як зазначив суд вище, такі функції перейшли до місцевих державних адміністрацій.

З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На думку суду, відповідачем не доведено правомірності своїх дій, з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.2, 5-11, 19, 72- 77, 90, 139, 241- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м.Києва, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними зняття Головним управлінням Державної міграційної служби України в м. Києві 26.03.2015 з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Дарницьку районну у місті Києві державну адміністрацію поновити ОСОБА_1 реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя І.В. Смолій