Справа № 200/21722/17
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/200/1401/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» березня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Женеску Е.В.

за участю секретаря Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

12 грудня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Дніпрі про визнання неправомірною відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці.

В обґрунтування позову зазначила, що з 19.09.2016 року їй було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. У вересні 2017 року вона звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Апеляційного суду Дніпропетровської області, оскільки при призначенні щомісячного довічного грошового утримання помилково не були вказані інші виплати, які враховуються при обчисленні довічного грошового утримання, а саме допомога до відпустки на оздоровлення у розмірі посадового окладу, яка включена в оподатковуваний дохід. Відповідач листом від 21.09.2017 року відмовив у проведенні такого перерахунку, посилаючись на те, що матеріальна допомога на оздоровлення не віднесена до суддівської винагороди та не може бути врахована при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, а також вказано про те, що довідка Апеляційного суду Дніпропетровської області не відповідає вимогам та формі, встановленим Постановою правління ПФУ № 3-1 від 25.01.2008 року. Позивач вважає відмову у перерахунку їй щомісячного довічного грошового утримання протиправною та такою, що порушує її конституційні права, оскільки виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, вона носить систематичний характер та включена в оподатковуваний дохід. Крім того, Постанова правління ПФУ № 3-1 від 25.01.2008 року є підзаконним актом, який не може протирічити чинному законодавству, оскільки з суми допомоги на оздоровлення також сплачені всі обов'язкові страхові внески.

Враховуючи викладене, позивачка просила суд визнати неправомірною відмову відповідача у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням суми допомоги на оздоровлення у 2016 та 2017 роках та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90%, з включенням 1/12 частини суми допомоги на оздоровлення в розмірі 1329,17 грн. в 2016 році та 1/12 частини допомоги на оздоровлення в розмірі 1466,67 грн. в 2017 році згідно довідок Апеляційного суду Дніпропетровської області, починаючи виплату з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання - з 16.09.2016 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, з подальшим перерахунком раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір.

Позивач в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, просив розглядати справу в його відсутність, надав суду письмові заперечення на позов. Заперечення обґрунтовані тим, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено віднесення допомоги на оздоровлення до суддівської винагороди. Зазначає також, що період, з якого позивач просить здійснити перерахунок, виходить за межі шестимісячного строку, встановленого законом. Також зазначає, що до 01.01.2017 року та з 05.01.2017 року позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання без обмеження максимальним розміром. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2018 року відповідача Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі замінено його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» 15 грудня 2017 року почала діяти нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно п. 10 ст.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03.10.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України (в редакції Закону України від 3.10.2017р.) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що з 16 вересня 2016 року ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI.

08 вересня 2017 року позивачка звернулась до Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Дніпрііз заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 1/12 посадового окладу судді згідно довідки Апеляційного суду Дніпропетровській області № 7-256-с від 06.09.2017 року.

Листом відповідача № Ч-228 від 21.09.2017 року позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає і на яку вільно погоджується, тому оплата праці є невід'ємним конституційним правом посадових осіб судової влади.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ, за нормами якого позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, так і Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ, на норми якого посилається відповідач у своїх запереченнях, містять IX розділ «Забезпечення суддів».

Перелік складових суддівської винагороди міститься у статтях 133 та 135 розділу «Забезпечення суддів» зазначених Законів відповідно.

Крім того, статтею 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

До того ж, відповідно до п.п. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Частиною 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016, встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, й виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто, матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, і відповідно входить до структури заробітної плати, а за приписами ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, то допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Крім того, згідно зі ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 року № 21-430а11 та від 06.11.2013 року № 21-350а13.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Суд констатує, що з допомоги на оздоровлення, що виплачується суддям під час надання щорічної відпустки, утримуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Зазначене дає підстави для висновку про те, що допомога на оздоровлення підлягає включенню до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, сформульованою в постанові від 10.03.2015 року (справа № 21-70а15).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що довідка Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.10.2017 року, в якій зазначено розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді в апеляційному суді Дніпропетровської області з вказівкою всіх складових суддівської винагороди, в тому числі 1/12 допомоги на оздоровлення, позивачем до органу ПФУ не надавалася.

З огляду на зазначене, у відповідача не існувало підстав для врахування вказаної виплати для обчислення грошового утримання судді у відставці, у зв'язку з чим неможливо стверджувати про неправомірність дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням суми допомоги на оздоровлення у 2016 та 2017 роках

Крім того, незрозумілою та такою, що не ґрунтується на відповідних доказах, є вимога позивача зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90%, з включенням 1/12 частини суми допомоги на оздоровлення в розмірі 1329,17 грн. в 2016 році, оскільки жодного документа, який би містив інформацію про такий розмір матеріальної допомоги, матеріали справи не містять. В довідці Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.10.2017 року вказано 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення - 1466,67 грн.

З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,6-9,19,44,77,241 - 246, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 299 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень КАС України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В.Женеску