Справа № П/811/329/16
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2018 року

Київ

справа №П/811/329/16

касаційне провадження №К/9901/28265/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Август-Систем» (далі - Товариство) на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.07.2016 (суддя - Жук Р.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016 (головуючий суддя - Щербак А.А., судді - Дурасова Ю.В., Баранник Н.П.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Август-Систем» до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року Товариство звернулось до суду із позовом до ДПІ, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.07.2015 №.

Кіровоградський окружний адміністративний суд постановою від 05.07.2016, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016, у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суди виходили з того, що дані податкового обліку платника свідчать про відсутність залишку від'ємного значення ПДВ за лютий 2015 року, з огляду на що позивачем завищено заявлену до бюджетного відшкодування суму ПДВ на рахунок платника у банку на 218183,00 грн.

Товариство оскаржило рішення судів першої та апеляційної інстанцій до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 27.10.2016 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції. В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник вказує на те, що висновки акта перевірки не відповідають фактичним обставинам господарської діяльності Товариства, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято внаслідок порушення п. 200.1, п. 200.3, п. 200.4, п. 200.6, п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України.

Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 №1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду» днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2018 у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 22.03.2018 прийняв касаційну скаргу Товариства до провадження та призначив справу до розгляду у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на 27.03.2018.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У справі, що розглядається, суди встановили, що відповідачем було здійснено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування Товариством від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень-квітень 2015 року, за наслідками якої складено акт від 22.06.2015 №347/11-23-15-04/13741353. Проведеною перевіркою встановлено порушення Товариством вимог п. 200.1, п. 200.4, п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено заявлену до відшкодування суму ПДВ за березень 2015 року на 1516,00 грн. та за квітень 2015 року - на 216667,00 грн. Даний висновок пов'язаний з обставинами справи, відповідно до яких особи, що здійснювали перевірку, встановили, що у декларації за березень 2015 року Товариством було завищено значення рядка 23 (сума від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України) на 1516,00 грн. Крім того, при перевірці достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2015 року встановлено, що позивачем заявлену до відшкодування суму ПДВ у розмірі 438026,00 грн. завищено на 216667,00 грн., оскільки згідно платіжних доручень за березень-квітень 2015 року Товариством фактично сплачено за отримані товари/послуги у квітні 2015 року податку на додану вартість лише у сумі 221359,00 грн.

На підставі акта перевірки ДПІ 17.07.2015 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким Товариству зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 218183,00 грн., з яких 1516,00 грн. - за березень 2015 року та 216667,00 грн. - за квітень 2015 року.

Відповідно до пункту 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.2 цієї ж статті передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно з пунктом 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

У справі, що розглядається, судами встановлено, що згідно з поданою Товариством податковою декларацією з ПДВ за квітень 2015 року та Розрахунком суми бюджетного відшкодування за квітень 2015 року позивачем заявлено до бюджетного відшкодування 438026,00 грн. за рахунок сум податку на додану вартість, сформованих у лютому-квітні 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій погодились з твердженнями ДПІ, що Товариством у квітні 2015 року фактично було сплачено за отримані товари/послуги ПДВ у сумі 221359,00 грн., а тому тільки ця сума може бути заявлена до відшкодування.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду не може погодитись з наведеним твердженням, оскільки законодавець у пп. «б» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, визначаючи алгоритм розрахунку суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню, включає до нього суму ПДВ, сплачену не лише у звітному податковому періоді, а й у попередніх по відношенню до звітного періодах.

Натомість, обставини щодо сплати позивачем у попередніх податкових періодах сум податку на додану вартість у розмірі 216667,00 грн., тобто у сумі, на яку контролюючим органом було виявлено завищення, не були досліджені судами попередніх інстанцій та спростовані належними доказами.

При цьому, слушними є доводи касаційної скарги стосовно того, що Товариством в рядку 9 декларації з ПДВ за січень 2015 року було задекларовано податкові зобов'язання з ПДВ у сумі 216667,00 грн. та у рядку 17 задекларовано податковий кредит у сумі 84645,00 грн.; позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного періоду становило 132022,00 грн. (рядок 18 декларації); залишок від'ємного значення попереднього податкового періоду, що включався до складу податкового кредиту поточного податкового періоду (рядок 21) становив 184555,00 грн. Як наслідок, залишок від'ємного значення попереднього податкового періоду, за вирахуванням позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту поточного податкового періоду, задекларовано у сумі 52533,00 грн. (рядок 22). Тобто, податкові зобов'язання у сумі 216667,00 грн. у січні 2015 року зменшувались за рахунок податкового кредиту січня 2015 року у сумі 84645,00 грн. та від'ємного значення грудня 2014 року у сумі 184555,00 грн.

У той же час, в декларації з ПДВ за лютий 2015 року Товариством було здійснено коригування податкових зобов'язань з ПДВ, задекларованих у січні 2015 року, шляхом їх зменшення на 216667,00 грн., у зв'язку з чим збільшилась сума від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту, яка вплинула на податковий кредит та від'ємне значення наступних податкових періодів.

Отже, на різницю між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, задекларовану Товариством до відшкодування у квітні 2015 року у розмірі 216667,00 грн., впливає сума податкового кредиту січня 2015 року у розмірі 84645,00 грн. та сума від'ємного значення грудня 2014 року у розмірі 184555,00 грн.

У той же час, обставини фактичної сплати цих сум Товариством своїм контрагентам у зазначених періодах не були предметом дослідження при розгляді справи судами попередніх інстанцій. Без встановлення цих обставин та перевірки їх доказами, висновок про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування на 218183,00 грн. не відповідає правильному застосуванню наведених приписів Податкового кодексу України.

Принцип всебічності з'ясування обставин вимагає від суду надати правову оцінку кожному доводу, а у випадку неприйняття - навести відповідні аргументи.

Судами попередніх інстанцій не досліджено та не спростовано доводи позивача стосовно фактичної сплати ним своїм постачальникам у грудні 2014 року ПДВ у сумі 244552,40 грн. та у січні 2015 року - у сумі 47005,99 грн., а також наявності у нього права врахувати ці суми при розрахунку суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

З урахуванням наведеного касаційна скарга Товариства підлягає частковому задоволенню, а ухвалені у даній справі судові рішення підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Товариства підлягає частковому задоволенню, а постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.07.2016 та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016 підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 349, п. 1 ч. 2 ст. 353, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359, ч. 3 ст. 375, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Август-Систем» задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.07.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016 скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна