Справа № 813/1281/18
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/1281/18
У Х В А Л А

про забезпечення позову

11 квітня 2018 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Брильовський Роман Михайлович, ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 813/1281/18 за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Головних інспекторів будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Головних інспекторів будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення від 16 березня 2018 року «Про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 17 листопада 2017 року №10 на будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Довбуша, б/н у м. Трускавець Львівської області».

6 квітня 2018 року позивач подав через канцелярію суду клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення від 16 березня 2018 року «Про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 17 листопада 2017 р. №10 на будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Довбуша, б/н у м. Трускавець Львівської області».

В обґрунтування клопотання про забезпечення позову позивач зазначив, що Управління містобудування, архітектури та землевпорядкування Трускавецької міської ради 17 листопада 2017 року наказом №10 затвердило містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Довбуша, б/н, м. Трускавець Львівської області. 13 лютого 2018 року було видано дозвіл на виконання будівельних робіт для будівництва такого багатоквартирного житлового будинку. Однак, 16 березня 2018 року було прийнято оскаржуване рішення про скасування Містобудівних умов та обмеження по вул. Довбуша. Вказує, що оскаржуване рішення порушує його права та інтереси, оскільки ставить під сумнів можливість проведення будівельних робіт у відповідності до проекту будівництва, замовником якого є позивач. Зокрема, позивач зазначив, що у звязку із скасуванням містобудівних умов та обмежень по вул. Довбуша, існує ризик, що дозвіл на виконання будівельних робіт щодо будівництва будинку по вул. Довбуша у м.Трускавець може бути анульовано, відповідно до статті ч. 6 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може завдати непоправної шкоди та істотно ускладнить ефективний захист порушених прав та інтересів позивача, оскільки не зупинення оскаржуваного рішення призведе до завдання значних збитків (шкоди), ускладнить проведення будівельних робіт, а також призведе до порушення строків здачі у експлуатацію об'єкта будівництва. У звязку з наведеним просить забезпечити позов.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Порядок вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначено у Главі 10 КАС України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду заяви) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст.150 КАС України).

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч.4 ст.150 КАС України).

Відповідно до ст. 151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обовязку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У ч. 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Із системного аналізу вимог наведених статей вбачається, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов'язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Як передбачено ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою.

Таким чином, із цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як встановлено судом, 17 листопада 2017 року Управління містобудування, архітектури та землевпорядкування Трускавецької міської ради наказом №10 затвердило містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Довбуша, б/н, м. Трускавець Львівської області.

13 лютого 2018 року Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Трускавецької міської ради видав дозвіл на виконання будівельних робіт № ЛВ 13. Як вбачається із змісту зазначеного дозволу, саме позивач - ОСОБА_1 є замовником будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Довбуша, б/н у м. Трускавець Львівської області.

16 березня 2018 року Головними інспекторами будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було прийнято рішення «Про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 17 листопада 2017 р. №10 на будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Довбуша, б/н у м. Трускавець Львівської області».

Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 37 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" дозвіл на виконання будівельних робіт може бути анульовано органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі скасування містобудівних умов та обмежень.

Відтак, суд погоджується з твердженнями позивача, що в разі анулювання дозволу на виконання будівельних робіт від 13 лютого 2018 року № ЛВ 13 для поновлення прав та інтересів позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, оскільки скасування містобудівних умов та обмежень є підставою для анулювання такого дозволу.

Водночас, суд зазначає, що без вжиття заходів забезпечення позову, шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення буде заподіяно шкоду правам, свободам та інтересам ОСОБА_1, як замовника будівництва, оскільки не зупинення оскаржуваного рішення ускладнить проведення будівельних робіт, а також призведе до порушення строків здачі у експлуатацію об'єкта будівництва.

Також, суди при здійсненні судочинства застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Згідно приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Згідно ч. 2 п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Аналіз норм чинного законодавства свідчить, що заявник повинен обгрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, вказати про наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову. Факт наявності визначених обставин має підтверджуватись певними доказами. При цьому обов'язок доказування покладається на сторони, а тому кожна сторона повинна довести наявність тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та майнових наслідків заборони відповідачеві вчинити певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки обмеження можливості суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таком чином, суд аналізуючи наведені вище законодавчі приписи та подані позивачем докази в підтвердження фактичних обставин справи, дійшов до висновку, що існує очевидна небезпека того, що у випадку невжиття заходів забезпечення адміністративного позову, виконання рішення у даній справі стане неможливим, а для його виконання необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Відповідно до частини 4 статті 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення субєкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Зважаючи на те, що саме подання адміністративного позову, а також відкриття провадження у справі не зупиняють дій та рішень суб'єкта владних повноважень, то суд в порядку забезпечення позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень.

Відповідно до пункту 5 статті 154 КАС України суд постановляє ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення адміністративного позву є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 156, 248, 256 293-295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову у справі № 813/1281/18.

Зупинити дію рішення «Про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 17 листопада 2017 року №10 на будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Довбуша, б/н у м. Трускавець Львівської області», прийняте 16 березня 2018 року головними інспекторами будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до набрання законної сили рішенням у справі.

Виконання ухвали з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржено до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно з ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку та строки згідно з ст. 256 КАС України.

Суддя Брильовський Роман Михайлович