Справа № 820/1591/18
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
02 квітня 2018 р. № 820/1591/18
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Білової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ділбаряна А.О.,

за участю представника позивача Летючого В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей.

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей за формою, встановленою Додатком 13 до Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 30.09.1983 по 13.12.1985 він проходив строкову військову службу, з 05.05.2017 йому було встановлено третю групу інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. 08.01.2018 позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_3 про виплату йому одноразової грошової допомоги. Харківський ОВК висновок до органів казначейської служби не надав, листом повідомив, що підстав для складання та подання висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги немає. Позивач такі дії відповідача по справі вважає протиправними та такими, що порушують його права.

Представник відповідача не погодився з позовними вимогами та надав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до ч. 6 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога виплачується у випадку встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві. Позивача звільнено з військової служби у 1985 році, а інвалідність встановлено у 2017 році, отже, на думку відповідача, відсутні підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги. Крім того, зазначено, що позивачем не було подано документа про причини та обставини поранення.

Представник позивача, ОСОБА_1 - Летючий В.П. в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на те, що представник відповідача не повідомив суд про причини неявки, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , проходив строкову військову службу в період з 30.09.1983 по 13.12.1985 в Збройних Силах СРСР, в тому числі приймав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан у складі військової частини НОМЕР_3 .

Із витягу з протоколу №723 від 02.03.2017 засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв вбачається, що множинні вогнепальні осколкові поранення голови (контузія головного мозку в 1984 році), спини, правої ступні молодшого сержанта у відставці ОСОБА_1 , 1965 року народження, наслідком яких є рубці шкіри в зазначених анатомічних областях, що підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 393/ж від 02.03.2017 року Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, які у подальшому призвели до розвитку визначених у витязі захворювань. Вказано, що поранення (контузія) та захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно довідки МСЕК Серії 12 ААА №686020 від 15.05.2017 позивачу була встановлена ІІІ група інвалідності з 05.05.2017 по 01.06.2018.

08.01.2018 ОСОБА_1 звернувся до Харківського ОВК з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому ІІІ-ї групи інвалідності.

Надісланим позивачу листом №448/ВЗС від 23.02.2018 відповідач відмовив у задоволенні поданої позивачем заяви, вказавши, що з 01 січня 2017 року внесені зміни до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон). Згідно пункту 6 статті 16 Закону виплата одноразової грошової допомоги провадиться у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві. Інвалідність ОСОБА_1 встановлена понад трьохмісячний термін після звільнення з строкової військової служби, в зв`язку з цим законних підстав для призначення одноразової грошової допомоги не має. Крім того позивачем не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, як це передбачено законодавством.

Надаючи оцінку обґрунтованості вказаної відповіді, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до ч. 6 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", в редакції чинній з 01.01.2017, тобто на момент встановлення позивачу ІІІ-ї групи інвалідності, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Отже, позивач не набув права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва у зв`язку зі встановленням йому ІІІ-ї групи інвалідності з 05.05.2017, оскільки йому була встановлена інвалідність більш ніж через 33 роки після проходження військової служби.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Редакція частини 6 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" застосована відповідачем до обставин, які мали місце під час її дії, а саме: встановлення позивачу інвалідності ІІІ групи відбулося у травні 2017 року, і саме ця обставина могла бути підставою виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги.

Таким чином, при прийнятті відповідачем рішення про відмову у направленні висновку до Міністерства Оборони України дотримано принцип того, що закон зворотної дії не має та не допущено врегулювання спірних правовідносин нормами закону, прийнятими пізніше, ніж такі правовідносини виникли.

Посилання позивача на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 18.11.2014 по справі № 21-446а14 не є належним, оскільки стосується застосування приписів Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в іншій редакції, відносно обставин, які не є тотожніми до тих, що встановлені при розгляді даної справи, а саме тоді редакція статті 16 дійсно передбачала право на призначення допомоги без обмеження строком, про що і було зазначено у правовій позиції Верховного Суду України.

Щодо посилання позивача на те, що саме Міноборони, а не відповідач, є уповноваженим суб`єктом, який має право приймати рішення про призначення або відмову у призначенні відповідної допомоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 12,13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975:

- призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів);

- керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Як вбачається з форми Висновку, яка є додатком 13 до Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530 та зареєстрованим в Мінюсті України 20 жовтня 2014 р. за № 1294/26071, його форма передбачає направлення виключно позитивних висновків на виплату даної допомоги, що спростовує твердження представника позивача про те, що відповідач має обов`язок направляти як позитивні, так і негативні висновки на розгляд до Міноборони.

З огляду на вказані приписи діючого законодавства суд вважає, що висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги має направлятися за наявності належних підстав для призначення такої допомоги, які має встановити саме відповідач при складанні такого висновку та які відносно позивача відсутні, тому позовна вимога про визнання бездіяльності відповідача протиправною не підлягає задоволенню.

Оскільки позовна вимога про зобов`язання відповідача подати висновок до Міноборони є похідною від вимоги про визнання протиправною бездіяльності, вона також не підлягає задоволенню через відмову в задоволенні первинної вимоги, отже в задоволенні позову належить відмовити в повному обсязі.

При цьому суд вважає за необхідне також надати правову оцінку посиланню відповідача в листі на неможливість складання висновку з огляду на неподання позивачем документу, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Так, пунктом 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, передбачено документи, які подаються для одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву).

Вказаним пунктом визначено, що для одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності подається, зокрема, копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, - у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Отже, зі змісту вказаної норми вбачається, що копія акту про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва) необхідно подавати саме у разі, якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

З протоколу № 723 від 02.03.2017 засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв вбачається, що отримані позивачем під час проходження військової служби поранення (контузія головного мозку), наслідками яких стали численні захворювання - пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає доводи листа відповідача в частині ненадання позивачем необхідного документу про причини та обставини поранення для складання висновку про призначення одноразової грошової допомоги, необґрунтованими, однак одночасно це не впливає на загальний висновок суду про обґрунтованість дій відповідача по відмові у направленні висновку до Міноборони.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Харківського обласного військового комісаріату (вул. Коцарська, буд. 56, м. Харків, 61052, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 06 квітня 2018 року.

Суддя Білова О.В.