Справа № 204/3282/17(2-а/204/153/17)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2018 рокусправа № 204/3282/17(2-а/204/153/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Чабаненко С.В.

судді: Чумака С.Ю. Юрко І.В.

за участю секретаря судового засідання: Федосєєва Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2017 року (суддя Тітова І.В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії за втратою годувальника, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного управління ПФУ в м. Дніпрі про визнання неправомірними дій відповідача щодо призначення позивачці пенсії у зв'язку з втратою годувальника в розмірі, меншому ніж 50% від розміру суддівської винагороди, яку отримував годувальник, а також про зобов'язання відповідача провести перерахунок призначеної позивачу пенсії у зв'язку з втратою годувальника з 04 березня 2017 року, виходячи з розміру суддівської винагороди померлого годувальника на час його смерті.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2017 р. у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено. Виходячи з аналізу положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суд дійшов висновку, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника в даному випадку відповідачем розрахована у відсотковому відношенні до розміру пенсії померлого годувальника правомірно.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої позивач просить постанову суду скасувати як таку, що ухвалена при неповному з'ясуванні обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали доводи апеляційної скарги. В свою чергу представник відповідача щодо доводів апеляційної скарги заперечив та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

У відповідності 52 КАС України, судом здійснено заміну відповідача з Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Заслухавши доводи сторін та перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером за віком з липня 2013 року. (а.с.15)

Після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 (а.с.18, 24), позивач 28 березня 2017 року звернулась до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі (Новокодацький район), де перебуває на обліку, із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника у зв'язку зі смертю її чоловіка - ОСОБА_2, який на день смерті працював суддею Ленінського районного суду м.Дніпропетровська та пенсія за віком йому не призначалась.

Правобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м.Дніпрі (Новокодацький район) листом №М31-1/17 від 29 березня 2017 року позивача було повідомлено про переведення з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії визначено відповідно до ст.37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначена в розмірі на одного непрацездатного члена сім'ї - 50% пенсії за віком померлого годувальника. В результаті перерахунку визначено загальний трудовий стаж померлого годувальника, який складає 42 роки 11 місяців 18 днів. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності 1,35 визначено 0,57938. Заробітна плата врахована за період з 01.07.2000 по 31.01.2017 рік. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії визначено 4,74727. Розрахунок заробітної плати для розрахунку пенсії: 3263,44грн. х 4,74727 = 15492,43 грн. Розрахунок пенсії згідно ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: 15492,43грн. х 0,57938 = 8976грн. Загальний розмір пенсії станом на 15.03.2017 рік становить 4531,65 грн. (9063,29 грн. х 50%1, де: 8976грн. - розмір пенсії за віком, 87,29грн. - доплата за понаднормативний стаж (7% х 1247грн.), 50% - процент для обчислення пенсії у разі втрати годувальника). (а.с.16-17)

У даному випадку не є спірним питання щодо наявності у позивача права на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Предметом спору є лише порядок обрахунку даного виду пенсії. Позивач вважає, що оскільки на день смерті її чоловіка пенсія за віком йому не призначалась, відповідно пенсія у разі втрати годувальника їй має бути обчислена виходячи з розміру грошового утримання судді, яке одержував її чоловік на день смерті.

Суд першої інстанції, з урахуванням положень ст.37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про судоустрій і статус суддів», дійшов висновку, що розрахунок пенсії у разі втрати годувальника позивачеві здійснений у відсотковому відношенні до розміру пенсії померлого годувальника правомірно, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає такий висновок суду помилковим.

Так, відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у ч. 2 ст. 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. Розмір пенсії у зв'язку з втратою годувальника визначено ст. 37 вказаного Закону та становить: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50% пенсії за віком померлого годувальника.

Положенням ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суддя, який вийшов у відставку має право на отримання пенсії за віком або довічного грошового утримання за його вибором.

Як свідчать отримані судом апеляційної інстанції письмові докази, ОСОБА_2, 1956 року народження, на час смерті не перебував на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпрі та ніяких видів пенсії або довічне грошове утримання судді не отримував. При цьому, виходячи зі змісту його трудової книжки, а також довідки, виданої ТУ ДСА станом на 01.12.2016, стаж на посаді судді дорівнював 29 років 3 місяці 12 днів та надбавка за вислугу років становила 70% посадового окладу.

Враховуючи положення ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» станом на березень 2017 року ОСОБА_2 мав право на отримання пенсії за віком або довічного грошового утримання за його вибором.

Отже, відповідно до наведених норм законодавства, під час проведення розрахунку пенсії у разі втрати годувальника відповідач мав враховувати найбільш вигідні для позивача умови пенсійного забезпечення, як це гарантовано ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також закріпленого законом права померлого годувальника не лише на отримання пенсії, а й на отримання довічного грошового утримання, розмір якого є більшим ніж розмір пенсії померлого годувальника, визначений відповідачем.

Як зазначалось вище, стаж роботи судді ОСОБА_2., який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 10 березня 2017 року складав - 29 років 3 місяці 12 днів.

Згідно ч. 2. ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (вредакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015), суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

Згідно з ч. 3 цієї статті, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 (справа № 1-8/2016) положення частини третьої статті 141 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Зокрема, Конституційним Судом України вказано наступний порядок виконання цього рішення: ч. 3 ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання". Дане рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними, є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

З огляду на викладене, враховуючи те, що стаж роботи ОСОБА_2, був достатнім для відставки та отримання щомісячного довічного грошового утримання, колегія суддів вважає, що при розгляді заяви позивача про перерахунок пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідач повинен був керуватися вищенаведеними положеннями законодавства, врахувати не лише страховий стаж, який був би необхідний йому для призначення пенсії, але й право померлого годувальника на призначення йому щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90%, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, як альтернативний вид пенсійного забезпечення. Таким чином, з урахуванням закріпленого законодавством права позивача на отримання пенсії на найбільш вигідних для неї умовах, остання має право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника у розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання, право на яке мав би на день смерті померлий годувальник ОСОБА_2, у розмірі 90%, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Позовні вимоги щодо розрахунку пенсії у зв'язку з втратою годувальника, виходячи з розміру суддівської винагороди померлого годувальника на час його смерті не узгоджуються з приписами ст. 36 Закону України «Про Загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому не підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити частково, та з урахуванням ст. 9 КАС України, визнати неправомірними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо відмови у перерахунку позивачеві пенсії у зв'язку з втратою годувальника, та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке є правонаступником Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, провести перерахунок пенсії, призначеної позивачці у зв'язку з втратою годувальника, виходячи з розміру довічного грошового утримання померлого годувальника ОСОБА_2 В іншій частині позову слід відмовити.

З урахуванням положень ч.2 ст. 317 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2017 року по справі № 204/3282/17(2-а/204/153/17) - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії призначеної ОСОБА_1 у зв'язку з втратою годувальника, з 04 березня 2017 року, виходячи з розміру довічного грошового утримання годувальника - ОСОБА_2.

Стягнути на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1344 (Одна тисяча триста сорок чотири) гривні 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 27.02.2018 року та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко