Справа № 813/3016/17
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/150/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Чигер І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року (прийняту у м. Львові суддею Гавдиком З.В. о 17 год. 17 хв.; повний текст постанови складено 11.12.2017 р.) в адміністративній справі № 813/3016/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДСЛ Вуд Юкрейн» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними дій, визнання протиправними і скасування протоколів,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «ДСЛ Вуд Юкрейн» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило:

- визнати протиправними дії Львівської митниці ДФС по складанню Протоколу про порушення митних правил № 0840/20914/15 від 18.04.2015 р.;

- визнати протиправними дії Львівської митниці ДФС по складанню Протоколу про порушення митних правил № 0841/20914/15 від 18.04.2015 р.;

- визнати протиправним і скасувати Протокол Львівської митниці ДФС про порушення митних правил № 0840/20914/15 від 18.04.2015 р.;

- визнати протиправним і скасувати Протокол Львівської митниці ДФС про порушення митних правил № 0841/20914/15 від 18.04.2015 р..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не згідний із спірними діями та протоколами про порушення митних правил та вважає їх протиправними і такими, що підлягають скасуванню, оскільки вони вчинені і винесенні із порушенням норм чинного законодавства. Позивач зазначає, що ним було вчасно надано вантажний транспортний засіб для перевезення вантажу і не було пропущено кінцевого терміну вивезення товару на одну добу і як наслідок не було правових підстав для винесення оскаржуваних протоколів.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано протокол Львівської митниці ДФС про порушення митних правил № 0840/20914/15 від 18.04.2015 р.

Визнано протиправним і скасовано протокол Львівської митниці ДФС про порушення митних правил № 0841/20914/15 від 18.04.2015 р.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено відмовлено.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржила Львівська митниця ДФС, яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та за невідповідності висновків суду обставинам справи, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що дії щодо складання протоколу про порушення митних правил за своєю суттю є діями процесуального характеру у справі про порушення митних правил, а також початком провадження у справі про порушення митних правил, а тому не підлягають оскарженню.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 481 Митного кодексу України (далі МК України) перевищення встановленого відповідно до цього Кодексу строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України не більше ніж на три доби тягне за собою попередження або накладення штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 18.04.2015 р. відповідачем складено протоколи про порушення митних правил:

- № 0840/20914/15, яким встановлено, що декларантом ТзОВ «ДСЛ Вуд Юкрейн» ОСОБА_2А перевищено кінцевий термін вивезення товарів на одну добу, тобто не заявлено зазначеного товару до митного режиму «реекспорт», що має ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 481 МК України;

- № 0841/20914/15, яким встановлено, що декларантом ТзОВ «ДСЛ Вуд Юкрейн» ОСОБА_2А перевищено кінцевий термін вивезення товарів на одну добу, тобто не заявлено зазначеного товару до митного режиму «реекспорт», що має ознаки порушення митних правил, передбачених ч.1 ст. 481 МК України.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, спірні протоколи є протиправними і підлягають скасуванню, оскільки складені по відношенню до фізичної особи ОСОБА_3, який не є посадовою особою позивача та немає і не мав жодних повноважень на його представництво. Також у спірних протоколах не спростовано своєчасний початок митного оформлення щодо предмету спору, що підтверджується відповідним відбитком штемпеля з датою саме 17.05.2015 року.

Суд не задовольнив позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача по складанню спірних протоколів, оскільки позивачем не обґрунтовано в чому саме полягає неправомірність спірних дій, а визнання протиправними і скасування спірних протоколів, на думку суду повністю захищають порушені права та інтереси позивача.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема шляхом:

визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 4 КАС України передбачено, що:

нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) субєкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування;

індивідуальний акт - акт (рішення) субєкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до розяснень Президії Вищого арбітражного суду «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» від 26.01.2000 р. № 02-5/35 - акт державного чи іншого органу це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово.

Відносно актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), вони породжують права і обовязки тільки у того субєкта (чи визначеного ними певного кола субєктів), якому вони адресовані.

Відповідно до частини першої статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно зі статтею 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у звязку з оскарженням.

Частиною першою статті 488 МК України передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Відповідно статті 494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Протокол, а також вилучені товари, транспортні засоби комерційного призначення та документи, зазначені в протоколі, передаються до митниці, в зоні якої виявлено порушення митних правил.

Згідно з частиною першою стаття 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів.

Частинами першою та другою статті 508 МК України передбачено, що у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. До процесуальних дій належать, зокрема, складення протоколу про порушення митних правил.

Відповідно до статтей 522, 523, 527 МК України справи про порушення митних правил, передбачені 481 цього Кодексу, розглядаються від імені митниць керівниками цих митниць або їх заступниками, які за результатами їх розгляду виносять постанови.

З огляду на вказані норми законодавства, колегія суддів апеляційного суду вважає, що протокол про порушення митних правил не є рішенням субєкта владних повноважень у розумінні КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обовязків для позивача, тому наведені висновки в протоколі не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Протокол про порушення митних правил є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог митного законодавства відповідним субєктом, та є документом, на підставі якого приймається відповідне рішення, а тому оцінка даного протоколу, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого протоколу.

За таких обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заявленого позову.

Керуючись ст.ст.229, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року в адміністративній справі № 813/3016/17 скасувати.

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «ДСЛ Вуд Юкрейн» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними дій, визнання протиправними і скасування протоколів відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Постанова в повному обсязі складена 06 квітня 2018 року.