Справа № 826/3739/17
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3739/17 Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Федотова І.В.,

суддів: Літвіної Н.М. та Парінова А.Б.,

за участю секретаря Часник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комод на лівобережній» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комод на лівобережній» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Комод на лівобережній» (далі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідачі), в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення № від 13.12.2016 року, що призвело до збільшення суми грошового зобов'язання за платежем - податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на суму 176664,04 грн., у тому числі 141331,23 грн. за податковим зобов'язанням та 35332,81 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- податкове повідомлення рішення № від 13.12.2016 року, що призвело до збільшення суми грошового зобов'язання за платежем - податок на додану вартість на суму 360251,00 грн., у тому числі 240167,00 грн. за податковим зобов'язанням та 120057,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення-рішення № від 13.12.2016 року, яким встановлено зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 1200835 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірним та скасовано податкове повідомлення - рішення відповідача № від 13.12.2016 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.2 ч.1 ст.315, п.п.1-4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Комод на Лівобережній» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 року по 30.06.2016 року.

За результатами перевірки Контролюючим органом складено Акт перевірки № 491/26-15-14-02-02/33551208 від 25.11.2016 р.

В Акті перевірки встановлено наступні порушення: пп.14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 138.2 ст. 138, п. 44.1 ст. 44, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), встановлено завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування на загальну суму 1200835 грн. за 2014 рік на суму 1200835 грн., та завищено від'ємне значення фінансового результату до оподаткування (збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності: за 2015 рік на суму 1200835 грн. (в т.ч. за 2014 рік на суму 1200835 грн.), за І квартал 2016 року на суму 1200835 грн. (в т.ч. за 2014 рік та за 2015 рік на суму 1200835 грн.); п. 185.1ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 201.4, 201.6, 201.10 ст. 201, п. 198.1, п. 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями) занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 240167 грн. за травень 2014 року; пп. 266.7.5 п. 266.7, пп. 266.10.1 (б), п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), а саме: заниження сум податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2015 рік на загальну суму 141331,23 грн.; пп. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 , з урахуванням вимог п. 137.3 ст. 137 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями). Заниження податку на прибуток іноземних юридичних осіб до бюджету за 2015 рік в сумі 13181,26 грн.

На підставі Акту перевірки Контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 13.12.2016 року: № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 176664,04 грн., у тому числі за податковим зобов'язанням 141331,23 грн. та за штрафними (фінансових) санкціями 35332,81 грн.; № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 360251 грн., у тому числі за податковим зобов'язанням 240167 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 120084 грн.; № , у зв'язку із чим зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1200835 грн.

Позивач вважаючи, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням вимог законодавства звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність прийняття Контролюючим органом податкового повідомлення - рішення № від 13.12.2016 року та законністю прийняття Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві податкових повідомлень - рішень № від 13.12.2016 року, що призвело до збільшення суми грошового зобов'язання за платежем - податок на додану вартість на суму 360251,00 грн., № від 13.12.2016 року, яким встановлено зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 1200835 грн. Вказував, що податковим органом встановлені обставини про нікчемність правочинів, укладених позивачем з ТОВ «Бейкер - Юніон» через відсутність доказів щодо надання рекламних послуг саме ТОВ «Бейкер - Юніон», а копії фотознімків із зображенням рекламних засобів (біг - бордів) не підтверджують реальність господарських операцій та фактичного надання таких послуг.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду першої інстанцій в частині правомірності прийняття Головним управлінням Державної фіскальної служби України у місті Києві податкових повідомлень-рішень від 13.12.2016 року № , № , з огляду на наступне.

У пп.14.1.27, 14.1.36, 14.1.39, 14.1.156, 14.1.181 п.14.1 ст. 14 ПК України у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

У п. 138.2 ст. 138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів ( у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

У ч. 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» закріплено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що для встановлення правомірності визначення платником податків його податкових зобов'язань з податку на прибуток та з ПДВ і формування податкового кредиту належить з'ясувати реальність руху активів і коштів у процесі здійснення господарських операцій, а також господарську мету укладання відповідних договорів та економічний результат їх вчинення.

Виходячи з цього та усуваючи неповноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи, колегія суддів встановила, що в період здійснення господарської діяльності, між позивачем та ТОВ «БЕЙКЕР ЮНІОН» укладений Договір про надання рекламних послуг №19/05-2014 від 19.05.2014 року, відповідно до умов якого ТОВ «БЕЙКЕР ЮНІОН» зобов'язався надати послуги з виготовлення та/або розповсюдження рекламних матеріалів. Відповідно до пункту 8.1. договору № 19/05-2014 від 19.05.2014 року, строк дії договору визначений з моменту укладання договору та до 30.06.2014 року.

Пунктом 1.3. договору № 19/05-2014 від 19.05.20154 року встановлено, що рекламні матеріали підлягають розповсюдженню за допомогою спеціальних носіїв реклами в порядку, що визначається сторонами в додатках до договору. Спеціальними носіями, зокрема, є рекламні стенди, біг-борди, сіті-лайти, мережеві розтяжки, метро-лайти тощо (пункт 1.4.1. Договору від 19.05.2014 року).

Приймання-передача наданих послуг за даним договором здійснюється сторонами шляхом оформлення акту приймання-передачі наданих послуг (пункт 2.1. Договору від 19.05.2014 року).

Згідно пункту 3.6. Договору від 19.05.2014 року, суб'єкт господарювання зобов'язався здійснити розповсюдження рекламної продукції згідно з адресною програмою та в період, що визначається сторонами у додатках до договору.

До Договору від 19.05.2014 року були укладені Додаток № 1/06/2014 від 19.05.2014 року, Додаток №2/06/2014 від 19.05.2014 року, Додаток №3/06/2014 від 19.05.2014 року.

Також, 26.05.2014 року між позивачем та ТОВ «БЕЙКЕР ЮНІОН» був укладений Договір про надання рекламних послуг № 26/05-2014, відповідно до пункту 1.1. якого позивач зобов'язався надати послуги з виготовлення та розповсюдження рекламних матеріалів. Строк дії договору до 30.06.2014 року.

Пунктом 2.1. Договору № 26/05-2014 від 26.05.2014 року встановлено, що факт надання послуг за цим договором, сторони фіксують в Акті приймання-передачі послуг.

На виконання Договору № 26/05-2014 від 26.05.2014 року укладені Додаток № 1 від 26.05.2014 року, Додаток № 2 від 26.05.2014 року та Додаток № 3 від 26.05.2014 року.

Факт виконання сторонами умов Договору від 19.05.2014 року та Договору від 26.05.2014 року підтверджуються та зафіксовані підписаними актами приймання - передавання робіт (надання послуг), а саме:

- акт приймання-передавання робіт (надання послуг) № Б-605від року, відповідно до якого сторонами зафіксоване розміщення реклами на радіостанціях ФМ-діапазону, що транслюються у м. Києві з 01.06.2014 року по 10.06.2014 року;

- акт приймання-передавання робіт (надання послуг) № Б-605 від 27 червня 2014 року, відповідно до якого сторонами зафіксоване розміщення реклами на радіостанціях ФМ-діапазону, що транслюються у м. Києві з 13.06.2014 року по 27.06.2014 року;

- акт приймання-передавання робіт (надання послуг) № Б-606 від 30.06.2014 року, відповідно до якого сторонами зафіксоване виготовлення та розміщення реклами на біг-бордах в м. Києві за червень 2014 року;

- акт приймання-передавання робіт (надання послуг) № Б-607 від 30.06.2014 року, відповідно до якого сторонами зафіксоване виготовлення та розміщення реклами на біг-бордах в м. Києві за червень 2014 року;

- акт приймання-передавання робіт (надання послуг) № Б-608 від 30.06.2014 року, у відповідності до якого сторонами зафіксоване виготовлення та розміщення реклами на біг-бордах в м. Києві за червень 2014 року;

- акт приймання-передавання робіт (надання послуг) № Б-609 від 30.06.2014 року, відповідно до якого сторонами зафіксоване виготовлення та розміщення рекламного аудіовізуального ролика на плазмових панелях в мережах супермаркетів м. Києва (рекламний об'єкт - ТРЦ «Комод»).

Також, надані послуги підтверджуються відповідними фотозвітами щодо розміщення реклами, аудіороликами та іншими документами долученими до матеріалів справи, що досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що позивачем надані всі бухгалтерські фінансово-господарські документи (включаючи податкові накладні), що підтверджують факт здійснення господарських операцій з контрагентом.

Отже, зобов'язання за вказаними договорами виконані; послуги надані; господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності; право на формування податкового кредиту підтверджується податковими накладними.

Крім того, статтею 1 Закону України «Про рекламу» визначено, що реклама - спеціальна інформація про осіб чи продукцію, що розповсюджується в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару. Розповсюдження реклами здійснюється з метою прямого чи опосередкованого одержання прибутку.

Також у зв'язку із здійсненням позивачем господарські операції з ТОВ «Бейкер Юніон» щодо розповсюдження реклами відповідно до зазначених вище договорів за період з 01.04.2014 року по 31.08.2014 року у позивача послідовно збільшився дохід, що відображає бухгалтерська довідка від 29.06.2017 року.

Про дієвість реклами та збільшення обізнаності споживачів реклами свідчить довідка Позивача, яка відображає кількість відвідувачів за місяць, складена на підставі результатів цифрового лічильника, встановленого в торгівельно-розважальному центрі.

Крім того, в результаті проведених позивачем рекламних заходів, зокрема надання ТОВ «Бейкер Юніон» рекламних послуг у червні 2014 року на підставі Договору від 19.05.2016 року, а також Договору від 25.05.2014 року було укладено:

- договір оренди № 260614/01-ДО від 26 червня 2014 року між ТОВ «Комод на лівобережній» та ФОП ОСОБА_3;

- договір оренди № 020614/01-ДО від 02 червня 2014 року між ТОВ «Комод на лівобережній» та ТзОВ «ЛАПІ УКРАЇНА»;

- договір оренди № О70714/01-Д0 від 07 липня 2014 року між ТОВ «Комод на лівобережній» та ФОП ОСОБА_4.

Отже, виконавши всі зобов'язання за договорами від 19.05.2014 року та від 26.05.2014 року, сторони досягли бажаного результату від запровадження рекламних послуг та, як наслідок, відбулася позитивна зміна майнового стану позивача, що залишає без уваги твердження податкового органу про відсутність доказів реальності виконання господарських операцій.

Всі первинні документи в сукупності свідчать про фактичний рух активів із урахуванням ділової мети такого руху в межах господарської діяльності позивача у власній господарській діяльності.

Статтею 61 Конституції України регламентовано принцип індивідуальної відповідальності і жодною нормою чинного законодавства не визначено прямої залежності між правомірністю формування платником податків показників його податкової звітності та діями його контрагента та/або відповідних посадових осіб і для формування показників податкової звітності необхідним є лише встановлення факту здійснення господарської операції та підтвердження її відповідними первинними бухгалтерськими документами.

При цьому, згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Податковий орган відповідно до принципу офіційності повинен доводити в суді фіктивність господарської операції як підстави для нарахування платникові податків податкових зобов'язань та правомірності прийняття свого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27.10.2015 р. у справі 2а-10463/10/0870.

При цьому, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладену в п. 50 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», в якому ЄСПЛ, зокрема зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним

Крім того, у рішеннях від 09 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України», від 22 січня 2009 року у справі «Булвес» АД проти Болгарії», від 10 березня 2010 року у справі «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії» ЄСПЛ наголосив, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та оцінивши докази у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № від 13.12.2016 року, № від 13.12.2016 року є протиправними, а відповідачем, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не доведено правомірність їх прийняття.

Таким чином, судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 310, 315, 317, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комод на лівобережній» задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2017 року в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № від 13.12.2016 року, № від 13.12.2016 року - скасувати.

Прийняти в скасованій частині нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Комод на лівобережній» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № від 13.12.2016 року, № від 13.12.2016 року.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 05.04.2018 року.