Справа № 826/19816/16
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 березня 2018 року № 826/19816/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Скидан С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до про Київської міської митниці ДФС визнання протиправним та скасування рішення,

за участю:

від позивача - не з'явився (у справі міститься клопотання про розгляд за відсутності)

від відповідача - Племянник А.С.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про визначення коду товару від 15.06.2016 № КТ-198-2016. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним на підставі договору про надання послуг з декларування товарів подано до Київської міської митниці митну декларацію. Під час здійснення митного контролю вантажу посадовими особами прийнято рішення про визначення коду товару від 15.06.2016 № КТ-198-2016. Зазначає, що спірне рішення не містить належного обґрунтування: посилання на застосовані правила інтерпретації УКТ ЗЕД, відповідні примітки до розділів та груп, пояснення до товарних позицій УКТ ЗЕД тощо. На переконання позивача дії відповідача суперечать вимогам чинного законодавства, що має наслідком невідповідності спірного рішення дійсним обставинам справи.

Ухвалою суду від 31.01.2017 відкрито провадження в адміністративній справі № 826/19816/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до ухвали суду від 05.12.2017 адміністративну справу № 826/19816/16 прийнято до провадження судді Катющенка В.П. та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судове засідання 29.03.2018 не прибув, у матеріалах справи міститься клопотання, подане 05.10.2017 ОСОБА_1, у якому останній просить розглянути справу без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні 29.03.2018 заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с. 25-28). Пояснив, що при визначенні коду товару митний орган діяв на підставі закону, в межах своїх повноважень, з урахуванням всіх обставин, що мали значення для прийняття спірного рішення.

У судовому засіданні 29.03.2018 на підставі частини третьої статті 248 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

09.06.2016 між ТОВ "ГРІН ТРЕЙД РОУТ" в особі директора ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір № 34-ГТР, за умовами якого сторони домовились про надання комісійних та митно-брокерських послуг, інших значущих заходів при веденні господарської, комерційної, зовнішньоекономічної діяльності.

Матеріалами справи підтверджено, що з метою розмитнення поставленого ОСОБА_4 товару, ТОВ "ГРІН ТРЕЙД РОУТ" подано до митного органу митну декларацію № 100260006/2016/245522 на митне оформлення товару "Обладнання для приготування тваринних кормів PET FOOD MACHINE LINE, модель GYL65-4 1 шт." (а.с. 29-30).

15.06.2016 Київською митницею ДФС прийнято рішення № КТ-198-2016 про визначення коду товару, яким змінено код товару, заявлений декларантом на .

Не погодившись з рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Таким чином, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

<...> поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "право" має один і той же зміст.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб'єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші порушення прав та свобод позивача.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та сьомої статті 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З аналізу наведеної правової норми вбачається, що рішення про визначення коду товару є актом індивідуальної дії та є обов'язковим саме для декларанта, тобто, ОСОБА_4.

Крім того, умовами договору від 09.06.2016 № 34-ГТР не передбачено повноважень директора ТОВ "ГРІН ТРЕЙД РОУТ" оскаржувати будь-які рішення митного органу, прийняті відносно ОСОБА_4.

Таким чином, відсутність у будь-кого, крім ОСОБА_4, в тому числі і позивача, прав чи обов'язків у зв'язку з оскарженим рішенням про визначення коду товару не породжує для останнього і права на звернення із цим адміністративним позовом, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001 рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (08151, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Окружний адміністративний суд міста Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.П. Катющенко

Повний текст рішення складено та підписано 10 квітня 2018 року.