Справа № 707/3103/16-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2018 року

Київ

справа №707/3103/16-а

адміністративне провадження №К/9901/29551/18

К/9901/29552/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Кочерги В.П.

учасники судового процесу:

представник відповідача Охріменко І.М.

позивач ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні касаційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 1 червня 2017 року (головуючий суддя Морозов В.В.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2017 року (головуючий суддя Василенко Я.М., судді: Кузьменко В.В., Шурко О.І.) у справі №372/2316/17 за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області (далі - відповідач 1, територіальне УПФ), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач 2, Головне УПФ), в якому просила:

- визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області по відмові в перерахунку позивачу розміру призначеної пенсії в зв'язку зі збільшенням грошового забезпечення працівників військової прокуратури;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області провести перерахунок пенсії з 15 грудня 2015 року в зв'язку зі збільшенням грошового забезпечення працівників військової прокуратури та виплатити заборгованість за період з 15 грудня 2015 роук по даний час.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що територіальне УПФ протиправно не перерахувало їй пенсію у зв'язку зі збільшенням грошового забезпечення працівників військової прокуратури.

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 1 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2017 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову, якою позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_3 розміру призначеної пенсії в зв'язку зі збільшенням грошового забезпечення працівників військової прокуратури. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести перерахунок пенсії по втраті годувальника, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням довідок про грошове забезпечення, виданих військовою прокуратурою Центрального регіону України від 15 листопада 2016 року №8/134ПФ вих.16 та № 8/135ПФ вих.16, починаючи з 27 червня 2016 року та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого перерахунку, з урахування вже виплачених сум. Позовні вимоги за період з 15 грудня 2015 року по 26 червня 2016 року залишено без розгляду.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що з 1 квітня 2010 року ОСОБА_3 отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про прокуратуру», після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, який займав посаду заступника військового прокурора Черкаського гарнізону на час виходу на пенсію.

29 лютого 2016 року позивач звернулась до відповідача 1 із заявою про перерахунок пенсії, на яку, листом від 09 березня 2016 року №2036/03, територіальне УПФ повідомило про відсутність правових підстав для здійснення перерахунку, посилаючись на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01 червня 2015 року скасовуються норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру» та інших.

30 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернулася до управління Пенсійного фонду в Черкаському районі Черкаської області із заявою про проведення перерахунку пенсії по втраті годувальника, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням довідок про грошове забезпечення, виданих Військовою прокуратурою Центрального регіону України від 15 листопада 2016 року № 8/134ПФ вих.16 та № 8/135ПФ вих.16.

13 грудня 2016 року управлінням Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області направлено лист №19/5-10, яким повідомлено позивача про те, що згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213, з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про судову статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний Банк України», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Закон України «Про прокуратуру» (1789-XI) втратив чинність. Згідно статті 58 Конституції України закон та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі, тому розглянути питання про проведення перерахунку позивачу пенсії згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (1789-XI), що втратив чинність, підстав немає. Таким чином, починаючи з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Також зазначено, що відповідно до її заяви від 14 листопада 2016 року, її знято з обліку в управлінні Пенсійного фонду в Черкаському районі Черкаської області з 1 грудня 2016 року, у зв'язку із переходом на пенсію по втраті годувальника, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та поставлено на облік в Головне управління Пенсійного фонду України Черкаської області.

Суд першої інстанції визнав такі дії територіального УПФ щодо відмови в перерахунку пенсії правомірними, мотивуючи своє рішення тим, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (13 грудня 2016 року) частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність. Відповідно до вимог частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14 жовтня 2014 року (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України. На час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не прийнято. Норми законодавства щодо умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на час розгляду даної адміністративної справи є чинними і не визнані неконституційними, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами.

Суд апеляційної інстанції не погодився з такими висновками суду першої інстанції, вказавши, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому зазначив, що внесені Законами № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» і № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Законів № 3668-VІ і № 1166-VII не зазнали.

При цьому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області повинно було провести перерахунок раніше призначеної пенсії згідно ч. 16 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60 % від збільшеного грошового забезпечення за посадою заступника військового прокурора Черкаського гарнізону і при перерахунку мають бути взяті до уваги збільшені показники підвищення заробітної плати, які надані позивачем та підтверджені відповідною довідкою. Оскільки з 01 грудня 2016 року ОСОБА_3 знято з обліку в управлінні Пенсійного фонду в Черкаському районі Черкаської області у зв'язку із переходом на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», та поставлено на облік в Головне управління Пенсійного фонду України Черкаської області, то саме Головне управління Пенсійного фонду України Черкаської області повинно провести перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшенням грошового забезпечення працівників військової прокуратури та виплатити заборгованість, що виникне при такому перерахунку.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області подали касаційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просять скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Касаційна скарга Головного УПФ обґрунтована тим, що на момент звернення до суду позивач перебуває на обліку в Головному УПФ та з 1 грудня 2016 року отримує пенсію по втраті годувальника, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Виходячи з розмежування компетенції територіальних та Головних УПФ, у Головного УПФ відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії по втраті годувальника, призначену відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Касаційна скарга Територіального УПФ обґрунтована правомірністю висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для здійснення перерахунку пенсії, оскільки починаючи з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру» не призначаються, а раніше призначені не перераховуються. Також скаржник посилається на пропуск позивачем строків звернення до суду з позовом, визначених статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

У запереченнях на касаційну скаргу позивач, посилаючись на дотримання судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить залишити постанову Київського апеляційного адміністративного суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, він регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим законом, або в частині, що не суперечить йому.

Згідно з ч.2 ст.5 Закону №1058-IV виключно ним визначаються, зокрема, коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

За п.16 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV, до приведення законодавства у відповідність із цим актом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону.

Згідно з положеннями абз.22 ст.1 Закону №1058-IV як пенсії розуміють щомісячні регулярні пенсійні грошові виплати, які отримують фізичні особи (або члени сім'ї) від держави та спеціальних фондів після досягнення пенсійного віку, в разі інвалідності чи втрати годувальника.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.9 Закону №1058-IV одним із видів пенсійних виплат є пенсія у зв'язку із втратою годувальника.

Частиною шістнадцятою статті 50-1 Закону №1789-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) членам сімей прокурора або слідчого (батькам, дружині, чоловіку, дітям, які не досягли 18 років або старшим цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення ними 18 років, а тим, які навчаються, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку), які були на його утриманні на момент смерті, призначається пенсія на випадок втрати годувальника, за наявності у нього стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків від середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 80 відсотків - на двох і більше членів сім'ї.

Відповідно до частини дванадцятої наведеної статті передбачено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Частиною четвертою наведеної статті передбачено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Встановивши обставини у даній справі, суди не звернули увагу, що з огляду на дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, до якої були додані відповідні довідки, (30 листопада 2016 року) до територіального УПФ, як органу, який призначив пенсію за Законом №1789-ХІІ та уповноважений на здійснення її перерахунку, такий перерахунок, за наявності на те підстав, з огляду на норми частини четвертої статті 45 Закону №1058-IV був би здійснений з 1 грудня 2016 року.

Проте, 14 листопада 2016 року позивача, на підставі її особистої заяви, було знято з обліку в Територіальному УПФ у зв'язку з її переходом на пенсію по втраті годувальника за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 9 квітня 1992 року та постановленням у зв'язку з цим на облік до Головного УПФ.

Тобто, з 1 грудня 2016 року позивачу призначено та виплачується інша пенсія за Законом №2262-ХІІ, яка з огляду на норми чинного законодавства, не може бути перерахована за умовами, передбаченими іншим Законом, в даному випадку - за Законом №1789-ХІІ.

Крім того, слід зазначити, що положення частини шістнадцятою статті 50-1 Закону №1789-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) щодо визначення пенсії померлого годувальника як бази для обрахунку пенсії по втраті годувальника кореспондувались із положеннями ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якої пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Виходячи з наведених законодавчих норм, пенсії у зв'язку з втратою годувальника призначаються із заробітку годувальника або із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті (заробітну плату, чи пенсію).

Отже, перехід на пенсію у зв'язку із втратою годувальника не передбачає виникнення права у особи, яка не відноситься до суб'єктів, яким надано право на пенсію за спеціальним Законом (Законом України «Про прокуратуру»), на перерахунок пенсії згідно норм Закону України «Про прокуратуру» та з підстав, що надають право виключно працівникам прокуратури на здійснення перерахунку призначеної пенсії. Розмір пенсії прокурора або його заробітку не підлягає перерахунку після його смерті з підстав, на які вказує позивач, якщо право на таку пенсію або заробіток годувальник не мав за життя.

Таким чином, суди попередніх інстанцій на ці обставини уваги не звернули і неправильно застосували норми матеріального права. При цьому суд апеляційної інстанції дійшов невірних висновків про наявність у позивача права на проведення перерахунку пенсії по втраті годувальника, а суд першої інстанції хоча і ухвалив вірне рішення про відмову у задоволенні позову, проте обґрунтував його відсутністю підстав для перерахунку пенсій прокурорам у зв'язку зі збільшенням заробітної плати працюючих прокурорів.

Відповідно до статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправними дій щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії та зобов'язання провести перерахунок пенсії згідно довідок про грошове забезпечення, виданих військовою прокуратурою Центрального регіону України від 15 листопада 2016 року №8/134ПФ вих.16 та № 8/135ПФ вих.16 на підставі закону України «Про прокуратуру».

Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку по суті спору, проте неправильно застосував норми права, колегія суддів вважає за необхідне постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а постанову суду першої інстанції - змінити в частині обґрунтувань підстав для відмови в позові.

Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та управління Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2017 року у справі №707/3103/16-а скасувати.

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 1 червня 2017 року у справі №707/3103/16-а змінити в частині підстав для відмови в позові.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 5 квітня 2018 року.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду