Справа № 826/381/18
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

10 січня 2018 року м. Київ № 826/381/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Чудак О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Прем'єр-міністра Гройсмана Володимира Борисовича про скасування рішення,

встановив:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (ОСОБА_1 з позовом до Кабінету Міністрів України, Прем'єр-міністра Гройсмана Володимира Борисовича про скасування рішення.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає вона вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 160 КАС України в адміністративному позові вказується повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Водночас в позовній заяві ОСОБА_1 відсутні відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків (позивача) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, а також відомості про ідентифікаційний код відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій.

За приписами пункту 4 частини п'ятої статті 160 КАС України у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Так, в якості відповідачів зазначено Кабінет Міністрів України, Прем'єр-міністра Гройсмана Володимира Борисовича. Однак, з адміністративного позову вбачається, що позивач просить визнати незаконними, нечинними пункти 2, 6, 7 постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» та повністю її скасувати.

Таким чином, з вище наведеного вбачається, що з позовними вимогами ОСОБА_1 звертається до Кабінету Міністрів України, а вимоги до Прем'єр-міністра Гройсмана Володимира Борисовича не обґрунтовує.

У позовній заяві позивач просить визнати незаконними, нечинними пункти 2, 6, 7 та скасувати повністю постанову Кабінету Міністрів України «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» від 06.08.2014 №409.

Відповідно до пункту 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 у разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

При цьому суди повинні мати на увазі, що одночасне застосування обох способів захисту порушеного права - визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта - є помилковим.

Скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Визнання ж акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Суд визначає, що рішення суб'єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

При цьому суди повинні виходити з того, що вимоги про визнання акта владного органу недійсним або неправомірним тощо є різними словесними формами вираження одного й того самого способу захисту порушеного права позивача, а саме визнання акта протиправним.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

З урахуванням наведеного вище, позивачу необхідно уточнити позовні вимоги, зокрема, зазначити чи вважає ОСОБА_1 оскаржуваний акт протиправним повністю або лише в частині пунктів 2, 6, 7 та чи є необхідним визнання його нечинним.

ОСОБА_1 оскаржується постанова Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409, яка офіційно оприлюднена 11.09.2014 ("Урядовий кур'єр", 2014, 09, 11.09.2014 №166) та 19.09.2014 ("Офіційний вісник України", 2014, №73 (19.09.2014), ст. 2064). При цьому до пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 змін не вносилося, а пункт 7 в редакції, чинній на момент звернення до суду, відсутній.

До позовної заяви додано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій позивачем висловлено прохання визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити такий строк. В обґрунтування заяви зазначено, що позивач не мав можливості своєчасно звернутися до суду внаслідок необхідності переїзду для догляду за хворою матір'ю та переміщенням із зони АТО.

Так, з матеріалів, доданих до позову, вбачається, що позивач з 04.03.2015 перемістився на постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1. Із заявою про право на пільги сина учасника бойових дій звернувся 06.06.2016. Окрім того, позивач посилається на те, що в березні, квітні та травні 2017 року звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське Енергетичне Об'єднання» з претензіями про перерахунок заборгованості, починаючи з листопада 2016 року, з урахуванням 75% знижки на оплату житлово-комунальних послуг. Водночас до суду ОСОБА_1 звернувся лише 01.01.2018, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

З огляду на викладене, позивач дізнався про порушення своїх прав ще у 2015 році, а наведені ним причини пропуску строку звернення до суду, вказані в заяві, є неповажними.

Відповідно до пункту 11 частини п'ятої статті 160 КАС України в позовній зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Водночас в адміністративному позові ОСОБА_1 таке підтвердження відсутнє.

Згідно з частиною першою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 248 КАС України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Прем'єр-міністра Гройсмана Володимира Борисовича про скасування рішення, - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення вказаних у ній недоліків шляхом подання до суду:

- уточненої позовної заяви із зазначенням у ній:

складу відповідачів та змісту позовних вимог до кожного з них;

позовних вимог, узгоджених з вимогами статті 245 КАС України;

власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Ухвала, відповідно до частини другої статті 256 КАС України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Чудак