Справа № 313/120/16-а(2-а/313/3/2016)
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суд
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2018

м. Київ

К/9901/32318/18

313/120/16-а

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Кравчука В.М.,

суддів Анцупової Т.О., Стародуба О.П.,

розглянув у порядку письмового провадження матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Коршун А.О., суддів Головко О.В., Чередниченко В.Є.) у справі №313/120/16 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області, за участю Прокурора Веселівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури, про скасування рішення, стягнення моральної шкоди.

I. ПРОЦЕДУРА

1. 01.02.2016 ОСОБА_1 звернулась до Веселівського районного суду Запорізької області з позовом до Управління соціального захисту населення Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди.

2. Постановою Веселівського районного суду Запорізької області від 23.03.2016 адміністративний позов задоволено частково.

3. Відповідачем на зазначене рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу.

4. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2017 постанову суду першої інстанції скасовано, а позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду з мотивів пропуску позивачем строку звернення до суду.

5. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

II. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Залишаючи без розгляду позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області, за участю Прокурора Веселівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури, про скасування рішення, стягнення моральної шкоди, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

7. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 КАС України (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваного судового рішення) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

8. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

9. Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 про порушення своїх прав стало відомо 09.07.2015 (не заперечується позивачем), а з даним позовом в інтересах ОСОБА_1 її представник до суду першої інстанції звернулась 01.02.2016, тобто, з пропуском встановленого ст. 99 КАС України строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

10. Окремо суд апеляційної інстанції зазначив, що звернення представника позивача в інтересах ОСОБА_1 до різних державних установ (прокуратури, Міністерства соціальної політики України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини) та отримання відповідних відповідей на такі звернення не встановлює для особи чиї інтереси вона представляє, нової дати для обчислення строку на звернення до суду за захистом порушеного права, оскільки ОСОБА_1 про порушення свого права стало відомо саме 09.07.2015.

11. Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущений шестимісячний строк, встановлений законом для звернення до суду.

IIІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

12. Заявник касаційної скарги зазначає, що суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допустив ряд процесуальних порушень, а саме: не повно дослідив обставини справи та безпідставно не звернув уваги на той факт, що після того як 09.07.2016 позивач дізналась про порушення своїх прав вона скористалась досудовим порядком врегулювання спірної ситуації шляхом написання відповідних заяв/скарг до Прокуратури, Міністерства соціальної політики та до Уповноваженого Верховної ради з прав людини. Після відмови останнього задовольнити скаргу позивача вона звернулась до суду з даним позовом.

13. Відповідач проти задоволення касаційної скарги заперечив та зазначив, що позивач не заперечує того факту, що про порушення своїх прав вона дізналась у липні 2016 року, а відтак суд апеляційної інстанції правомірно залишив позов без розгляду.

IV. ОЦІНКА СУДУ

14. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

15. Судами попередніх інстанцій встановлено та учасниками справи не заперечується факт, що 09.07.2015 ОСОБА_1 дізналась про призупинення відповідачем виплати їй допомоги при народжені дитини, що у подальшому стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

16. Судом першої інстанції встановлено, що 13.07.2015 представником позивача в районну Прокуратуру подано скаргу на дії відповідача щодо призупинення виплати позивачу допомоги при народжені дитини. Скарга була скерована Прокуратурою до Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації.

17. 29.07.2015 та 30.07.2015 від Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_1 отримала два листа, за змістом яких Департамент повідомив позивача, що оскільки родина ОСОБА_1 має намір довгостроково перебувати за межами країни, то ця обставина унеможливлює підтвердження факту забезпечення батьками належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

18. Дії Департаменту по наданню такого висновку позивач вважала неправомірними, а тому 15.09.2015 представником позивача подано скаргу на дії відповідача до Міністерства соціальної політики України.

19. 19.10.2015 Міністерство соціальної політики України повідомило представника позивача, що виїзд отримувача допомоги за межі України унеможливлює здійснення контролю за використанням коштів для задоволення потреб дитини, тобто була підтримана позиція обласного Департаменту.

20. 08.12.2015 представником позивача подано скаргу на дії відповідача до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

21. 19.01.2016 на зазначене звернення представником позивача отримано лист, за змістом якого представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини повідомив позивачу, що зазначені в зверненні питання можливо вирішити лише в судовому порядку, звернувшись з відповідним адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області.

22. Після отримання зазначеної відповіді від представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, позивач 01.02.2016 звернулась до суду з даним позовом.

23. Відповідно до ч. 4 ст. 99 КАС України (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваного судового рішення), якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

24. Відповідно до п. 50 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» від 27.12.2001 № 1751, рішення органу, що призначає і виплачує державну допомогу сім'ям з дітьми, може бути оскаржено у порядку їх підлеглості у вище стоячі органи або у судовому порядку.

25. Як вже зазначено вище, не погодившись з рішенням відповідача про призупинення виплати їй допомоги при народжені дитини, позивач зверталась з відповідними скаргами на дії відповідача до вищестоящих органів.

26. Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що отримавши в січні 2016 року відповідь від Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, позивач в межах встановленого ч. 4 ст. 99 КАС (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваного судового рішення) строку звернулась до суду з даним позовом.

27. З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що в даному випадку позивачем не пропущений строк звернення до суду з позовом, а висновок суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду із зазначених мотивів є незаконним.

28. Відповідно до ст. 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

29. Поряд з цим, Верховний Суд звертає увагу позивача, що в межах даної касаційної скарги колегією суддів переглядається лише факт дотримання/не дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права. Враховуючи той факт, що рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції по суті не переглянуте, суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості за результатом розгляду даної скарги залишити в силі рішення суду першої інстанції, скасувавши рішення суду апеляційної інстанції.

30. Таким чином, касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

31. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 99 КАС України (у редакції до 15.12.2017), ст. 353 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2017 у справі №313/120/16 - скасувати.

3. Справу №313/120/16 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області, за участю Прокурора Веселівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури, про скасування рішення, стягнення моральної шкоди направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя Т.О. Анцупова

Суддя О.П. Стародуб