Справа № 825/2311/17
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/2311/17 Суддя (судді) першої інстанції: Д'яков В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2018 року (дата складання повного тексту 19 січня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Деснянської районної у м.Чернігові ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

20 грудня 2017 року позивач звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Деснянської районної у м.Чернігові ради, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача у питанні розгляду заяв матері ОСОБА_2 ОСОБА_3 від 09 березня 2017 року та від 24 березня 2017 року у порядку та строки, визначені Законом України «Про звернення громадян» у період з 27 березня 2017 року по дату звернення з цим позовом, в яких вона просила створити комісію з розслідування нещасного випадку, який стався з її донькою в розважальному комплексі «Дитяча планета», зобов'язати відповідача вчинити дії з розгляду заяв ОСОБА_3 від 09 березня 2017 року та від 24 березня 2017 року, у порядку та строки, визначені Законом України «Про звернення громадян» та надати ґрунтовну відповідь з приводу поставлених у заявах питань.

До позовної заяви було додано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за подання адміністративного позову відмовлено, позовну заяву ОСОБА_2 до Деснянської районної у м. Чернігові ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії залишено без руху, встановлено позивачу десятиденний строк, з дня отримання зазначеної ухвали суду, для усунення недоліків поданої позовної заяви.

В мотивувальній частині вказаної ухвали зазначено про необхідність подання до суду оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 640,00 грн. та власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На виконання вимог цієї ухвали позивачем було подано до суду підтвердження про не подання іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2018 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, позовну заяву ОСОБА_2 до Деснянської районної у м. Чернігові ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвали суду першої інстанції від 19 січня 2018 року та від 27 грудня 2017 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. На думку апелянта, суд першої інстанції необґрунтовано та незаконно позбавив позивача права на доступ до правосуддя. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що вона клопотала про звільнення її від сплати судового збору, оскільки є студенткою і з доходу має тільки стипендію, та отримуваних коштів не вистачає на забезпечення мінімальних потреб життєзабезпечення, що підтверджується відомостями про доходи позивача, таким чином, позивач не мала достатніх коштів на сплату судового збору, що є безумовною підставою для звільнення її від сплати судового збору при зверненні до суду.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, жодні письмові пояснення відповідача у матеріалах справи відсутні.

Сторони у судове засідання не з'явились. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд заяви за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і відзиву на неї, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, дійшов висновку, що вимоги ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2017 року позивач виконала не повному обсязі, оскільки не надала до суду оригінал документу про сплату судового збору у відповідному розмірі та судом не приймається до уваги клопотання ОСОБА_2 про звільнення її від сплати судового збору, оскільки єдиною підставою, з урахуванням якої суд може звільнити сторону від сплати судового збору, є її майновий стан, однак визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони, однак, надані позивачем довідки від 10 січня 2018 року та від 12 червня 2017 року №200, суд до уваги не приймає, оскільки, як вбачається з останніх, позивач все ж таки отримувала дохід, крім того, з позовом до суду позивач звернулась 20 грудня 2017 року, а довідки про доходи містять інформацію виключно за 2016 рік, та по травень 2017 року, що зумовлює висновок про відсутність, передбачених ст.8 Закону України «Про судовий збір» та ст.133 КАС України підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно п.1 ч.4 наведеної статті позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З аналізу наведених норм процесуального законодавства вбачається, що у випадку недодержання позивачем вимог ст.161 КАС України при подачі заяви суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху і у випадку неусунення її недоліків позовна заява повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 січня 2018 року до Чернігівського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про виконання ухвали (а.с.14), до якої було додано клопотання про звільнення від сплати судового збору, в якій позивач просила звільнити її від сплати судового збору, оскільки позов подано у 2017 року, а у попередньому 2016 році позивачем отримано лише 3300,00 грн. доходу, що підтверджується поданими позивачем довідками, таким чином розмір судового збору перевищує 5% розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік, що є безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору згідно п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з довідкою Чернігівської ОДПІ ГУ ДФС від 10 січня 2018 року (а.с.17), дохід ОСОБА_2 за 2016 рік становив 3300,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, зокрема, розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, постановлення ухвали про звільнення позивача від сплати судового збору є виключно правом суду, а не обов'язком та залежить від майнового стану сторони.

Крім того, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Разом з тим, враховуючи положення п.1 ст.6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку з цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ст.133 КАС України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судових зборів за розгляд позовів, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду та відстоюванні свого позову в суді, з другого боку.

Даний позов подано позивачем у 2017 році, судовий збір, що підлягав сплаті про подачі до суду адміністративного позову немайнового характеру, складає 640,00 грн. та дохід позивача за 2016 рік становив 3300,00 грн., отже, розмір судового збору перевищує 5% розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік (3300,00 грн. х 5% = 165,00 грн.), що може бути підставою для звільнення судом позивача від сплати судового збору, згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч.2 ст. КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, враховуючи наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору та застосування судом першої інстанції формального підходу при вирішенні даного питання, а саме, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам майнового стану ОСОБА_2, зокрема щодо того, що розмір судового збору перевищує 5% розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку щодо відсутності підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_2 до Деснянської районної у м.Чернігові ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, а ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2018 року про повернення позовної заяви ОСОБА_2 є такою, що постановлена за відсутності встановлених КАС України підстав та підлягає скасуванню.

В той же час, щодо вимог апеляційної скарги в частині скасування ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2017 року про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без руху, колегія суддів зазначає, що нормами КАС України не передбачено апеляційне оскарження ухвали про залишення позовної заяви без руху, а тому вимоги апеляційної скарги в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення питання, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2018 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 320, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2018 року про повернення позовної заяви скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма