Справа № 161/12334/16-а
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 квітня 2018 року

Київ

справа №161/12334/16-а

адміністративне провадження №К/9901/2820/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі -Суд):

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів - Данилевич Н.А., Шарапи В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку Департаменту патрульної поліції Боброннікова Івана Миколайовича

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року (Судді Довгополов О.М., Гудим Л.Я., Святецький В.В.)

у справі за позовом ОСОБА_3

до Управління патрульної поліції у місті Луцьку Департаменту патрульної поліції,

інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку Департаменту патрульної поліції Боброннікова Івана Миколайовича

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у м. Луцьку та інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Боброннікова І.М., яким просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 14 вересня 2016 року серії НОМЕР_2 та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанововю Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення від 14 вересня 2016 року серії НОМЕР_2.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Боброннікова І.М. від 14 вересня 2016 року серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Відповідачем у оскарженій постанові зазначено, що ОСОБА_3 14 вересня 2016 року о 09 год. 05 хв., керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив переїзд перехрестя вулиць Шевченка і Ковельської у м. Луцьку на заборонений сигнал світлофора (червоний), чим порушив вимоги п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху.

Відповідно до частини другої статті 122 КУпАП проїзд на заборонний сигнал світлофора тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пп. «е» п. 8.7.3 розділу 8 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачі, заперечуючи проти позову, не надали жодного доказу з передбачених статті 251 КУпАП, зокрема, пояснень свідків, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших доказів, які б підтверджували та доводили факт вчинення ОСОБА_3 зазначеного вище адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначене, Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що вина ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не доведена, тому оскаржена постанова відповідача є необґрунтованою і має бути скасовано.

Відповідно до частини другої та четвертої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Враховуючи положення цієї статті, Суд вважає всі інші доводи відповідача безпідставними.

Доводи касаційної скарги не спростовують доводів рішення судіу апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Отже, судом апеляційної інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим, Суд робить висновок, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 242, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку Департаменту патрульної поліції Боброннікова Івана Миколайовича залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М.Бевзенко

Судді Н.А.Данилевич

В.М.Шарапа