Справа № 815/881/18
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/881/18
УХВАЛА
11 квітня 2018 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Білостоцький О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Приморському району м. Одеси про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України Приморського району м. Одеси, в якому позивач просив суд визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 та зобовязати управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси поновити ОСОБА_1 нарахування пенсії за віком та виплатити її за період, починаючи з лютого 2016 року, на рахунок, відкритий позивачем раніше у відділенні «Приватбанка».
Ухвалою суду від 05.03.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 був залишений без руху та позивачу встановлено 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.
В ухвалі суду було зазначено про порушення позивачем положень пунктів 2, 5 ч.5 ст. 160 КАС України при складанні позовної заяви та не зазначення у позові власного реєстраційного номеру облікової картки платника податків або номеру і серію паспорту, а також ідентифікаційного коду юридичної особи відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України. Крім того, ОСОБА_1 в адміністративному позові невірно було зазначено назву юридичної особи-відповідача згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не надано власного письмового підтвердження про неподання іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Крім того, в порушення вимог ч.2 ст. 94 КАС України позивачем до суду були надані письмові докази, не завірені належним чином.
Оскаржуючи в адміністративному позові, поданому до суду 28.02.2018 року бездіяльність відповідача, що була вчинена у лютому 2016 року, позивач заявляв клопотання про поновлення йому строку звернення до суду, посилаючись на положення ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а саме на те, що нараховані суми пенсії не отримані з вини органу, що назначає та виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Судом при винесенні ухвали про залишення адміністративного позову без руху було зазначено про помилковість позиції ОСОБА_1 щодо посилання на вищезазначену законодавчу норму, яка не є належним обґрунтуванням поважності причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду. Інших поважних причин пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 в адміністративному позові зазначено не було.
06.04.2018 року на виконання ухвали суду про залишення адміністративного позову без руху, ОСОБА_1 надав до суду належним чином засвідчені копії письмових доказів, заяву про неподання аналогічного позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, та повторне клопотання про поновлення строку звернення до суду.
Дослідивши надані позивачем документи, суд доходить висновку, що недоліки адміністративного позову, зазначені в ухвалі суду від 05.03.2018 року, ОСОБА_1 в повному обсязі усунуті не були.
Так, ОСОБА_1 не було надано до суду адміністративного позову із зазначенням реквізитів позивача і відповідача в відповідності до вимог пункту 2 частини 5 ст. 160 КАС України. Надавши до суду належним чином завірені копій власного паспорту, ідентифікаційного коду, банківської карти та довідки управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси від 27.11.2014 року про взяття позивача на облік, як тимчасово переміщеної особи, ОСОБА_1 не надав до суду будь-яких доказів на обґрунтування обставин припинення виплати йому пенсії, про які він зазначав в адміністративному позові. Причин неможливості надання до суду вищезазначених відомостей та доказів на їх обґрунтування позивачем не зазначено.
Згідно вимог пункту 9 частини 5 ст. 160 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності субєкта владних повноважень в позовній заяві позивачем зазначаються обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод та інтересів позивача.
Надавши до суду повторно клопотання про поновлення строку звернення до суду, ОСОБА_1 пропуск цього строку обґрунтовує тим, що він через юридичну необізнаність не знав, що відповідач орган Пенсійного фонду України, який покликаний захищати його права та законі інтереси в сфері пенсійного та соціального забезпечення, може ці права також і порушувати. Позивач в обґрунтування клопотання повторно посилається на положення ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а саме на те, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що назначає та виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Суд вважає за необхідне повторно зазначити позивачу на помилковість його позиції, оскільки законодавче положення, на яке посилається ОСОБА_1 стосується нарахованих, проте не виплачених особі сум пенсій, а тому зазначене обґрунтування позивача не може бути взяте до уваги при прийнятті судом рішення щодо поновлення строку звернення до суду.
Таку ж позицію щодо застосування положень зазначеної норми пенсійного законодавства висловив Верховний Суд у постанові від 23.01.2018 року у справі №495/6612/16-а.
Суд також зазначає, що посилання позивача на положення ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суперечить змісту його позовної вимоги про зобовязання управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси поновити саме нарахування йому пенсії.
Звернувшись до суду з адміністративним позовом 28.02.2018 року щодо припинення відповідачем виплати йому пенсії, яка є періодичним місячним платежем, позивач не зазначає будь-яких непереборних обставин, які б не залежали від його волевиявлення і були б пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення ним до суду, починаючи з лютого 2016 року для оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень.
Інші причини (юридична необізнаність позивача та обовязок відповідача діяти на захист інтересів пенсіонера) пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом також не вказують на їх поважність, оскільки законодавцем строк звернення до адміністративного суду визначений як термін, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах від порушень з боку субєкта владних повноважень. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно повязано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням, а її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.
Це питання регулюється національним законодавством, тлумачиться Верховним Судом України (справа № 6-239цс14 від 04.02.2015 року, справа № 6-738цс15 від 24.06.2015 року) та рішеннями Європейського Суду з прав людини.
Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Практика Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справи «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 року, «Голдер проти Сполученого Королівства» рішення від 21.02.1975 року ).
Кажучи про принцип рівності сторін, Європейський Суд з прав людини зазначає, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, якій не ставить її у невигідне становище стосовно свого противника (рішення у справі «Бацаніна проти Росії» від 26.05.2009 року). Вказані принципи допомагають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно повязано з їх реалізацією.
У справі «Gradescolo S.R.L. проти Молдови» Європейський Суд з прав людини послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов'язком для країн, які підписали Конвенцію.
Згідно із ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Крім того відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом пяти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху (частина 8 ст. 171 КАС України).
На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що позивачем у встановлений судом термін не було усунуто недоліків позовної заяви та не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду та повернути ОСОБА_1 позовну заяву та додані до неї матеріали.
На підставі викладеного, керуючись приписами ст.ст. 5-11, 42, 94, 118, 120, 122, 123, 160, 161, 169, 171, 242, 243, 248, 256, 294,295 КАС України, суд -
Відмовити позивачу у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Приморському району м.Одеси про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії повернути позивачу.
Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Білостоцький О.В.