Справа № 159/1451/18
Суддя: Бойчук П. Ю.
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 рокум. КовельСправа № 159/1451/18

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Бойчука П.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 (Ковельський район, с. Воля Ковельська, вул. Набережна, 11) до поліцейського УПП у м. Києві ДПП ОСОБА_3 (м. Ковель, вул. Незалежності, 156) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 18.03.2018 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до поліцейського УПП у м. Києві ДПП ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 18.03.2018 року.

Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки інспектором поліції неправомірно притягнуто його до адміністративної відповідальності. Вказує, що дана постанова винесена з порушенням вимог ст. 7 КУпАП, яка визначає, що застосування посадовими особами заходів адміністративного впливу проводяться в межах їх компенсації і у точній відповідності з законом. Також при накладенні стягнення не враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність та посадовою особою, яка винесла цю постанову, вимоги закону проігноровані.

Крім цього позивач вказує, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом притягається особа, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Приписами п 21.2 ст. 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що «...контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами національної поліції України при складанні протоколів щодо порушення правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод».

Тобто зазначений Закон України «Про обов'язкове страхування» чітко визначає випадки коли водієм обов'язково надається поліс автострахування працівникам поліції, а саме: при складанні протоколу про адміністративне правопорушення; при оформленні матеріалів дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки протокол не складався, а дорожньо-транспортної пригоди не було, то, на думку позивача, відповідач не мав права вимагати страховий поліс.

На підставі викладеного, позивач просив суд визнати незаконною та скасувати постанову відповідача від 18.03.2018 року в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.03.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Представником відповідача ОСОБА_4подано відзив на предявлений позов, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову. Зокрема, представник відповідача зазначає, що наведені факти позивачем в адміністративному позові є необєктивними, надуманими та не відповідають обставинам справи. Таким чином просить відмовити в задоволені адміністративного позову, оскільки дії відповідача були правомірними, а оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП.

Справа розглядається у відповідності до ч. 5 ст. 262 КАС України, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем винесена постанова АР № 499775 від 18.03.2018 року про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

За змістом оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 18.03.2018 року о 10 год. 20 хв. в м. Ковелі по вул. Модеста Левицького, керуючи автомобілем «Мітсубісі Педжеро», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив проїзд, не увімкнувши лівого покажчика повороту та при перевірці документів водія, відмовився предявити поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 9.2 (б) та п. 2.1 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП. На позивача накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

У відповідності до п. 4 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такий превентивний захід як зупинення транспортного засобу.

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП, забороняється керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Позивачем не надано доказів того, що у нього наявний поліс (договір) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка»). До матеріалів позовної заяви позивачем страховий поліс не долучено, будь-яких інших доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем порушення ПДР, суду не надано.

Поряд з цим, суд відхиляє доводи позивача щодо випадків, коли страховий поліс обов'язково пред'являється працівникам поліції, виходячи з таких міркувань.

Згідно пп. ґ) п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до вимог п.п. а) п. 2.4. ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Дійсно, як на це покликається позивач, згідно п. 21.2 ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

Проте, згідно п. 21.3 ст. 21 цього ж Закону, при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

При цьому, нормами п. 21.3 ст. 21 зазначеного Закону не передбачено, що водій транспортного засобу не зобов'язаний пред'являти страховий поліс на вимогу працівників поліції при обставинах, не зазначених в п. 21.2 ст. 21 Закону.

Поряд з цим, як вбачається з оскаржуваної постанови, вимога працівника поліції про пред'явлення страхового полісу була зумовлена перевіркою документів, визначених в п. 2.1 ПДР України, після порушення позивачем вимог ПДР України, зокрема проїзду перехрестя без покажчика повороту.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення Правил дорожнього руху.

Таким чином, зважаючи на обставини справи, суд вважає, що дії відповідача стосовно перевірки наявності страхового полісу в позивача, в даному випадку були правомірними та законними.

Решта доводів позивача не спростовують висновків суду з мотивів, наведених вище, а тому суд відхиляє їх за безпідставністю.

Крім цього, позивач оскаржує постанову, винесену відповідачем по справі про адміністративне правопорушення, з підстав порушення процедури розгляду справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (частини перша, друга, третя, пята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 258 КУпАП, у передбачених цією статтею випадках протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення уповноваженими органами (посадовими особами) виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, даної статтею, передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, проаналізувавши зібрані в судовому засіданні докази та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП повністю доведена. Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення, судом не здобуто, а ті обставини, з яких позивач просить скасувати постанову, наведені останнім з метою уникнення адміністративної відповідальності.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що дотримання ПДР України є невідємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

Решта доводів позивача не спростовують висновків суду, а тому суд відхиляє їх за безпідставністю.

Таким чином, суд вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення, винесена відносно ОСОБА_2 від 18.03.2018 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, винесена уповноваженою на те особою, є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з'ясування обставин вирішено справу, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 8, 9, 19, 25, 77, 194, 211, 241, 242, 245, 246, 250, 286 КАС України, на підставі ст.ст. 7, 9, 22, 33, ст.ст. 251, 252, 280, 287, п. 3 ч. 1 ст. 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 (Ковельський район, с. Воля Ковельська, вул. Набережна, 11) до поліцейського УПП у м. Києві ДПП ОСОБА_3 (м. Ковель, вул. Незалежності, 156) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 18.03.2018 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_5