Справа № 826/4303/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 квітня 2018 року № 826/4303/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СФЕРАМАКС» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «СФЕРАМАКС» (далі - позивач, ТОВ «СФЕРАМАКС») до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації (далі - відповідач), в якому просить:

скасувати рішення відповідача від 10.01.2017 №10 про відмову у продовженні терміну дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України № 8585 від 13.10.2016;

зобов'язати відповідача прийняти рішення про продовження терміну дії Ліцензії №8585 від 13.10.2016 на 10 років, відповідно до заяви ТОВ «СФЕРАМАКС», оформлене на бланку ліцензії відповідно до вимог положень частини четвертої статті 37 Закону «Про радіочастотний ресурс України».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач відмовив у продовженні терміну дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України через те, що ТОВ «СФЕРАМАКС» своєчасно не освоїло радіочастотний ресурс, наданий у ліцензії та не сплачувало рентні платежі за користування радіочастотним ресурсом України на території Миколаївської, Херсонської та Кіровоградської областей. Проте позивач не погоджується з таким рішенням, оскільки ліцензійні умови позивач не міг виконувати в повному обсязі у вказаний період у зв'язку з форс-мажорними обставинами, які не залежали від нього. Стосовно рентних платежів позивач зазначив, що оскільки податковий борг виник з моменту окупації АР Крим, де позивач був зареєстрований, та з огляду на зміну платником місцезнаходження в подальшому з окупованої території на територію України, такий борг підлягає списанню.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, подав письмові заперечення, в яких зазначив, що з урахуванням висновку УДЦР щодо можливості видачі ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України від 28.12.2016 №1-3593, положень Закону України від 12.08.2014 №1636-VІІ «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» Комісія при винесенні оскаржуваного рішення діяла в межах норм діючого законодавства, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позову повністю.

З урахуванням вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній станом на дату постановлення ухвали), судом ухвалено про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що відповідно до ліцензії, переоформленої відповідачем від 13.10.2016 №8585 (Серії ДЛ № 000777) ТОВ «СФЕРАМАКС» є користувачем радіочастотних ресурсів України, термін дії ліцензії - до 04.05.2017.

Рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 10.01.2017 №10 відмовлено ТОВ «СФЕРАМАКС» у продовжені терміну дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України від 13.10.2016 №8585.

Відповідач мотивує своє рішення невиконанням ліцензіатом, ТОВ «СФЕРАМАКС», з власної вини умов, зазначених у ліцензії (порушенням вимог підпунктів 4.1.8, 4.1.12 пункту 4.1 Ліцензійних умов користування радіочастотним ресурсом України, затверджених рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 19.08.2005 № 53 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.10.2005 за № 1237/11517), що встановлено відповідно висновком УДЦР № 1-3593 від 29.12.2016 та листом Головного управління ДФС у Херсонській області від 04.08.2016 № 1459/10/21-22-12-03-09.

Вважаючи вказане рішення незаконним та таким, що порушує права та інтереси позивача, останній звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правова основа користування радіочастотним ресурсом України, повноваження держави щодо умов користування радіочастотним ресурсом України, права, обов'язки і відповідальність органів державної влади, що здійснюють управління і регулювання в цій сфері, та фізичних і юридичних осіб, які користуються та/або мають намір користуватися радіочастотним ресурсом України, визначені Законом України «Про радіочастотний ресурс України» від 01 червня 2000 року № 1770-III (далі - Закон № 1770-III).

Відповідно до статті 1 Закону № 1770-ІІІ радіочастотний ресурс - частина радіочастотного спектра, придатна для передавання та/або приймання електромагнітної енергії радіоелектронними засобами і яку можливо використовувати на території України та за її межами відповідно до законів України та міжнародного права, а також на виділених для України частотно-орбітальних позиціях.

Частиною першою статті 14 Закону № 1770-ІІІ визначено, що національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, здійснює свої повноваження у смугах радіочастот загального користування.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 14 Закону № 1770-III повноваженнями національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, щодо регулювання у сфері користування радіочастотним ресурсом України є ліцензування у сфері користування радіочастотним ресурсом України відповідно до цього Закону.

Згідно пункту 1 частини другої статті 30 Закону № 1770-ІІІ передбачено, що користування радіочастотним ресурсом України здійснюється на підставі, зокрема, ліцензій на користування радіочастотним ресурсом України та дозволів на експлуатацію - суб'єктами господарювання, які користуються радіочастотним ресурсом України для надання телекомунікаційних послуг.

Строк дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України встановлюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, але не може бути меншим п'яти років (частина четверта статті 31 цього Закону).

Стаття 37 Закону № 1770-III передбачено порядок продовження терміну дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України.

Згідно частин першої, другої цієї статті у разі якщо користувач радіочастотного ресурсу України має намір продовжити зазначений у ліцензії термін користування радіочастотним ресурсом України після його закінчення, він повинен не пізніше ніж за чотири місяці до закінчення терміну дії ліцензії звернутися до національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, із заявою встановленої національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, форми.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, не має права відмовити в продовженні терміну дії ліцензії, якщо ліцензіатом виконуються всі умови, зазначені в ліцензії, або ці умови не виконані з причин, які не залежали від користувача. Винятком є випадки, коли у смугах частот для радіотехнологій, зазначених у ліцензії, Планом використання радіочастотного ресурсу України не передбачено подальше використання зазначених радіотехнологій.

Відповідно до Законів України «Про радіочастотний ресурс України», «Про телекомунікації» та інших нормативно-правових актів, що регулюють здійснення діяльності у сфері користування радіочастотним ресурсом України розроблено Ліцензійні умови користування радіочастотним ресурсом України затверджені Рішення Національної комісії з питань регулювання зв'язку України від 19.08.2005 № 53 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 20.10.2005 за № 1237/11517 (далі - Ліцензійні умови).

Ліцензійні умови є нормативно-правовим актом, що містить вичерпний перелік вимог, обов'язкових для виконання суб'єктами господарювання при провадженні діяльності, пов'язаної з користуванням радіочастотним ресурсом України в смугах частот загального користування, і направлених на забезпечення ефективного використання радіочастотного ресурсу та забезпечення електромагнітної сумісності (далі - ЕМС) радіоелектронних засобів (пункт 1.2 Ліцензійних умов).

Суб'єкти господарювання, які користуються радіочастотним ресурсом України для надання телекомунікаційних послуг, мають право здійснювати свою діяльність тільки за наявності ліцензій на користування радіочастотним ресурсом України та відповідних дозволів на експлуатацію радіоелектронних засобів (пункт 1.4 Ліцензійних умов).

Згідно підпункті 4.1.1, 4.1.8, 4.1.12 пункту 4.1 Ліцензійних умов ліцензіат зобов'язаний виконувати такі умови користування радіочастотним ресурсом України: додержуватися вимог законодавства, державних стандартів, нормативно-правових актів та нормативно-технічних документів, чинних у сфері користування радіочастотним ресурсом України.

Дотримуватися термінів початку та повного освоєння радіочастотного ресурсу за ліцензією відповідно до плану освоєння радіочастотного ресурсу, який надавався суб'єктом господарювання до заяви про видачу ліцензії на користування радіочастотним ресурсом, якщо інше не визначено умовами ліцензії. Термін початку користування радіочастотним ресурсом за ліцензією - 6 місяців з дати оформлення ліцензії. У разі, якщо ліцензія передбачає користування радіочастотним ресурсом у декількох регіонах, початок користування радіочастотним ресурсом для першого регіону - 6 місяців з дати оформлення ліцензії, для другого - 8 і так далі з інтервалом 2 місяці.

Своєчасно та в повному обсязі сплачувати рентну плату за користування радіочастотним ресурсом України.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.05.2007 Національною комісією з питань регулювання зв'язку України видано ТОВ «СФЕРАМАКС» ліцензію на користування радіочастотним ресурсом України серія АВ №303603, 29.10.2008 №5341 Державним підприємством «Український державний центр радіочастот» видано дозволи на експлуатацію радіоелектронного засобу широкосмугового радіо доступу №СРТ-40-2237, СРТ-40-2238, СРТ-40-2239, дійсні до 04.05.2017, виданий 16.07.2011 № СРТ-85-0008191, дійсний до 04.05.2017, видані 04.07.2013 № СРТ-85-0116057, СРТ-85-0116059 дійсний до 04.05.2017, виданий 04.03.2014 № СРТ-85-0140384, дійсний до 04.05.2017, виданий 23.09.2009 № СРТ-48-2584, дійсний до 04.05.2017.

ТОВ «СФЕРАМАКС» з 23.08.2016 зареєстроване за адресою: 73000, Херсонська область, місто Херсон, Суворовський район, проспект Ушакова, буд. 25, офіс 305.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до ліцензії від 13.10.2016№8585 (Серії ДЛ № 000777) ТОВ «СФЕРАМАКС» є користувачем радіочастотних ресурсів України, термін дії ліцензії - до 04.05.2017.

Зі змісту оскаржуваного рішення видно, що підставою для відмови у продовжені терміну дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України від 13.10.2016 №8585 стало недотримання, ну думку відповідача, пунктів термінів початку та повного освоєння радіочастотного ресурсу за ліцензією відповідно до плану освоєння радіочастотного ресурсу, який надавався суб'єктом господарювання до заяви про видачу ліцензії на користування радіочастотним ресурсом, якщо інше не визначено умовами ліцензії та своєчасної сплати рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України.

Так, згідно матеріалів справи вбачається, що до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації надійшов лист Головного управління ДФС у Херсонській області від 04.08.2016 № 1459/10/21-22-12-03-09, яким повідомлено про несплату ТОВ «СФЕРАМАКС» до державного бюджету з 20.04.2014 по 05.08.2016 рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та неподану останнім декларації з рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України у цей період.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань попереднє місцезнаходження ТОВ «СФЕРАМАКС» - 99001, м. Севастополь, вул. Героїв Севастополя, буд. 46, кв. 58.

Верховною радою України 21.04.2015 прийнято постанову №337-VІІІ «Про заяву Верховної ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» відповідно до якої (абз.1, 17 п. 1 Заяви) чітко та однозначно визначено, що збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20.02.2014.

Законом України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» від 12.08.2014 № 1636-V11 (далі - Закон № 1636) запроваджено вільну економічну зону «Крим», функціонування якої, на період тимчасової окупації здійснюється з урахуванням особливостей, визначених розділом II «Перехідні положення» Закону.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону № 1636 на території ВЕЗ «Крим» не справляються загальнодержавні податки та збори, визначені статтею 9 Податкового кодексу України, та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, передбачений Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно преамбули Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» він є спеціальним законом, що визначає особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України, згідно із статтею 13 якого створює вільну економічну зону «Крим» (далі - ВЕЗ «Крим»), та врегульовує інші аспекти правових відносин між фізичними і юридичними особами, які знаходяться на тимчасово окупованій території або за її межами.

Згідно з пунктом 3.1 статті 3 Закону № 1636 на території ВЕЗ «Крим» діє особливий правовий режим економічної діяльності фізичних та юридичних осіб, у тому числі особливий порядок застосування норм регуляторного, податкового та митного законодавства України, а також особливий режим внутрішньої та зовнішньої міграції фізичних осіб.

Пунктом 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України передбачено, що на період дії Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» норми Кодексу мають застосовуватися з урахуванням особливостей, визначених Законом № 1636.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону № 1636 встановлено, зокрема, що на території ВЕЗ «Крим» не справляються загальнодержавні податки та збори, визначені статтею 9 Податкового кодексу України.

ТОВ «СФЕРАМАКС» здійснює свою діяльність не лише у місті Севастополь (тимчасово окупованої території), але й у Кіровоградській, Херсонській та Миколаївській областях України.

Згідно зі статтею 57 Закону № 1770-III користування радіочастотним ресурсом в Україні здійснюється на платній основі. Збір за користування радіочастотним ресурсом України встановлюється Податковим кодексом України.

Відповідно до підпункту 254.1.1 пункту 254.1 статті 254 Податкового кодексу України платниками рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України є загальні користувачі радіочастотного ресурсу України, визначені законодавством про радіочастотний ресурс, яким надано право користуватися радіочастотним ресурсом України в межах виділеної частини смуг радіочастот загального користування на підставі: ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України.

Згідно з пунктом 254.3 статті 254 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування рентною платою за користування радіочастотним ресурсом України є ширина смуги радіочастот, що визначається як частина смуги радіочастот загального користування у відповідному регіоні та зазначена в ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України або в дозволі на експлуатацію радіоелектронного засобу та випромінювального пристрою для технологічних користувачів та користувачів, які користуються радіочастотним ресурсом для розповсюдження телерадіопрограм.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 6 Закону № 1770-III користувачі радіочастотного ресурсу України зобов'язані вносити платежі та збори, передбачені законом, а також у встановленому національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, порядку плату за радіочастотний моніторинг у смугах радіочастот загального користування.

Разом з тим, як передбачено пунктом 15-1 статті 15 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» будь-якій юридичній особі - резиденту України, яка змінює (змінила) своє місцезнаходження з тимчасово окупованої території на іншу територію України:

а) списується податковий борг, суми розстрочених (відстрочених) грошових зобов'язань за будь-якими податками (зборами, обов'язковими платежами), що виникли з моменту тимчасової окупації.

До платників податків, які станом на початок тимчасової окупації мали місцезнаходження на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, починаючи з 1 числа місяця, на який припадає початок тимчасової окупації, не застосовуються фінансові санкції, штрафні санкції та пеня за порушення порядку подання, обчислення, правильності заповнення податкових декларацій та повноти сплати сум податків і зборів, допущені під час здійснення господарської діяльності на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя;

б) надається звільнення від будь-якого оподаткування (у тому числі згідно із статтею 271 Митного кодексу України) основних засобів і малоцінних та швидкозношуваних предметів, що належать юридичним особам, які переносять місце своєї діяльності з тимчасово окупованої території на іншу територію України, та вивозяться для подальшого використання у господарській діяльності, за умови, що такі основні засоби перебували на балансі підприємства станом на 1 січня 2014 року у вільному обігу на території України.

Крім того, згідно частини 3 статті 10 цього Закону ліцензії, видані до набрання чинності цим Законом суб'єктам господарської діяльності згідно із Законом України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», Законом України «Про радіочастотний ресурс України», та/або сертифікати, надані згідно із Декретом Кабінету Міністрів України «Про стандартизацію та сертифікацію», та/або дозволи, надані згідно із Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», діють на території ВЕЗ «Крим» до закінчення строку дії цих ліцензій, сертифікатів, дозволів. Тобто не можуть бути анульовані.

До того ж, як пояснив позивач, що не спростовано відповідачем, тимчасова окупація Криму та знаходження підприємства на окупованій території зробили неможливим для відповідача фактичну господарську діяльність як у Криму, так і в інших областях України, тим більш, що підприємство немає відокремлених підрозділів, які б могли використовувати ліцензію на материковій частині України.

Враховуючи викладене, наведені норми Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» від 12.08.2014 № 1636-V11, суд вважає, що податковий борг ТОВ «СФЕРАМАКС», що виник з моменту тимчасової окупації, та з огляду на зміну платником місцезнаходження з окупованої території та територію України, підлягає списанню.

Таким чином, оскільки ліцензійні умови позивач не міг виконувати в повному обсязі у вказаний період у зв'язку з винятковими обставинами, які не залежали від нього, будь-яких інших порушень відповідачем не наведено, суд дійшов висновку про необґрунтованість підстав для відмови позивачу у продовженні терміну дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України.

Відповідно, обґрунтованими є похідні вимоги позивача про зобов'язання відповідача прийняти рішення про продовження терміну дії Ліцензії №8585 від 13.10.2016, відповідно до заяви ТОВ «СФЕРАМАКС», оформлене на бланку ліцензії відповідно до вимог положень частини четвертої статті 37 Закону «Про радіочастотний ресурс України».

При цьому, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року), вбачається, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Беручи до уваги встановлену вище протиправність оскаржуваного рішення відповідача та враховуючи відсутність інших підстав для відмови позивачу у продовженні строку дії ліцензій, суд в даному випадку вважає виправданим втручання у дискреційні повноваження відповідача, як суб'єкта владних повноважень, оскільки відсутній інший дієвий спосіб захисту порушеного права позивача.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В даному випадку відповідач не виконав покладений на нього законом обов'язок і не довів правомірність прийняття свого рішення.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «СФЕРАМАКС» задовольнити повністю.

Скасувати рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 10.01.2017 №10 про відмову у продовженні терміну дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України № 8585 від 13.10.2016.

Зобов'язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації прийняти рішення про продовження терміну дії Ліцензії №8585 від 13.10.2016 на 10 років, відповідно до заяви ТОВ «СФЕРАМАКС», оформлене на бланку ліцензії відповідно до вимог положень частини четвертої статті 37 Закону «Про радіочастотний ресурс України».

Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СФЕРАМАКС» сплачений ним судовий збір у розмірі 3200,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В.Аблов