Справа № 826/18673/16
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 квітня 2018 року № 826/18673/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Аве-Плаза»
до проДержавної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві визнання протиправним та скасування рішення,
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аве-Плаза» (далі по тексту - позивач) звернулось з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 29.08.2016р. №24260/10/26-59-08-04-17 про тимчасове зупинення дії договору про визнання електронних документів від 17.08.2016р. за реєстраційним номером №.

Ухвалою суду від 01.12.2016р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 02.11.2017р. справу №826/18673/16 відповідно до розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2017р. №6658 прийнято до провадження судді Амельохіна В.В.

В судовому засіданні 16.11.2017р. суд по справі перейшов в письмове провадження на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.).

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийняття рішення про тимчасове зупинення дії договору про визнання електронних документів від 17.08.2016р. за реєстраційним номером №.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши про правомірність прийняття оскаржуваного рішення. .

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва.

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аве-Плаза» та ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві укладено Договір про визнання електронних документів №170820164 (реєстраційний номер ).

29 серпня 2016 року відповідачем на підставі п. 3 розділу 5 Договору, прийнято рішення №24260/10/26-59-08-04-17 про тимчасове зупинення дії договору про визнання електронних документів від 17.08.2016р. за реєстраційним номером №.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, позивач звернувся із позовною заявою до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Єдиною підставою для відмови у прийнятті податкової декларації засобами електронного зв'язку в електронній формі є недійсність електронного цифрового підпису такого платника податків, у тому числі у зв'язку із закінченням строку дії сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа і надана у форматі, доступному для її технічної обробки (пункт 49.3 статті 49 ПК України).

Разом з тим, відповідно до підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 ПК України платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов'язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 жовтня року, що настає за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

У звіті про контрольовані операції зазначається інформація про всі контрольовані операції, здійснені платником податків у звітному періоді.

У разі якщо платником податку виявлено, що у раніше поданому звіті про контрольовані операції інформація надана не в повному обсязі, містить помилки або недоліки, такий платник податків має право подати:

новий звіт до закінчення граничного строку подання звіту про контрольовані операції за такий самий звітний період;

уточнюючий звіт у разі його подання після закінчення граничного строку для відповідного звітного періоду.

Подання платником податку уточнюючого звіту про контрольовані операції не звільняє від відповідальності, передбаченої підпунктом 120.3 статті 120 цього Кодексу.

Платник податків під час проведення документальних перевірок не має права подавати уточнюючий звіт про контрольовані операції.

Форма та порядок складання звіту про контрольовані операції встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики.

Відповідно до пункту 49.4 статті 49 ПК України, платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації контролюючому органу в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

У разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складення нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 цієї статті.

Контролюючим органам забороняється в односторонньому порядку розривати договір про визнання електронних документів.

Таким чином, зазначеними нормами для певної категорії платників (зокрема, платників податку на додану вартість) встановлений імперативний порядок подання податкової звітності виключно в електронному вигляді.

Прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають (пункт 49.8 статті 49 ПК України).

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом (пункт 49.9 статті 49 ПК України).

Згідно з підпунктом 19-1.1.44 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи надають послуги електронного цифрового підпису.

Підпункт 20.1.7 пункту 20.1 статті 20 ПК України надає контролюючому органу право отримувати від платників податків, платників єдиного внеску та надавати у межах, передбачених законом, документи в електронному вигляді.

Основні організаційно-правові засади електронного документообігу, використання електронних документів, правовий статус електронного цифрового підпису регулюються Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV (далі - Закон).

Відповідно до частини першої статті 14 та частини першої статті 15 Закону електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Суб'єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, та встановлюють для них систему (способи) захисту.

За змістом норм статті 16 Закону суб'єкти електронного документообігу користуються правами та мають обов'язки, які встановлено для них законодавством.

Якщо в процесі організації електронного документообігу виникає необхідність у визначенні додаткових прав та обов'язків суб'єктів електронного документообігу, що не визначені законодавством, такі права та обов'язки можуть встановлюватися цими суб'єктами на договірних засадах.

Тобто, порядок закріплення переліку прав та обов'язків сторін, що виникають в процесі організації електронного документообігу між ними, чітко визначені, а саме: у законах та інших нормативно-правових актів та/або у відповідному договорі, укладеному між такими сторонами.

В свою чергу, договір про визнання електронних документів укладається відповідно до положень Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (далі - Інструкція), затвердженої наказом Державної податкової інспекції України від 10 квітня 2008 року № 233 «Про подання електронної податкової звітності».

Так, за змістом положень розділу ІІІ Інструкції податкові документи в електронному вигляді можуть бути надіслані до органів ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку за звітні періоди у терміни, визначені законодавством для відповідних податкових документів у паперовій формі. Органи ДПС приймають податкову звітність з 9 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. щоденно, крім вихідних, святкових і неробочих днів. У разі надходження податкового документа в електронному вигляді до органів ДПС до 16 години платнику податків протягом двох годин з моменту прийняття (неприйняття) надсилається друга квитанція, в іншому випадку - протягом перших двох годин наступного робочого дня.

Для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати: спеціалізоване програмне забезпечення для формування податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті); доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймання електронних повідомлень по електронній пошті; засіб криптографічного захисту інформації (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС); чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі (пункт 2 розділу ІІ Інструкції).

Крім того, у пунктах 5 та 6 розділу ІІІ Інструкції передбачається в обов'язковому порядку укладання між платником податків та органом ДПС (нині орган державної фіскальної служби) договору про визнання електронних документів за типовою формою, затвердженою наказом типовою формою наказом ДПА України від 10 квітня 2008 року №233 як додаток 1 до Інструкції.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.08.2016р. позивач засобами телекомунікаційного зв'язку направив до контролюючого органу Договір про визнання електронних документів.

23 серпня 2016 року на адресу позивача засобами телекомунікаційного зв'язку надійшла квитанція з відміткою: про прийняття документу.

26 серпня 2016 року позивач направив засобами телекомунікаційного зв'язку на реєстрацію податкові накладні за серпень 2016 року.

Відповідно до квитанції №1 податкові накладені не прийнятті з причин: Виявлені помилки: Можливо розірвано Договір про визнання електронної звітності.

29 серпня 2016 року відповідачем на підставі п. 3 розділу 5 Договору прийнято рішення №24260/10/26-59-08-04-17 про тимчасове зупинення дії договору про визнання електронних документів від 17.08.2016р. за реєстраційним номером №.

Як вбачається з письмових заперечень проти позову, контролюючий орган зазначає, що відповідно до Договору про визнання електронної звітності позивач повинен забезпечувати конфіденційність електронних ключів, вести архів надісланих до контролюючих органів файлів податкових документів із накладенням на них ЕЦП платника податків та отриманих електронних квитанцій з ЕЦП ДФС, зберігати даний архів протягом строку, передбаченого законодавством для зберігання податкової звітності на паперових носіях. Також, при перевірці на вимогу працівника ДФС надати надійні засоби ЕЦП для перевірки оригіналів податкових документів в електронному вигляді.

З огляду на статті 8, 9, 13 Закону України «Про електронний цифровий підпис» відповідно до положень ст.ст. 651, 653, 654 ЦК України, 30.01.2017р. підприємство відпрацьовано ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві згідно ІІ Варіанту Алгоритму розгляду спірних питань щодо електронного документообігу під час перевірки автентичності електронних документів, а саме: вжито заходи щодо заборони прийому електронних документів (Архів електронної звітності - Організації - Дозволено прийом - НІ). Після чого на електронну пошту підприємства з якої надано договір, надіслано повідомлення із зазначенням причини відключення ТОВ «Аве-Плаза» від системи електронного документообігу.

Після усунення неточностей в реєстраційних даних підприємства та надання документів на паперових носіях підприємство від 21.09.2016р. включене до системи електронного документообігу.

Так, проаналізувавши умови договору №170820164 про визнання електронних документів від 17.08.2016р., який складений за Типовою формою згідно додатку 1 до Інструкції, суд встановив, що сторонами цього договору були передбачені предмет договору, умови електронного документообігу, їх права та обов'язки, відповідальність сторін та порядок вирішення спірних питань, строк дії договору.

Зокрема, відповідно до п.п. 3 і 4 розд. 3 цього договору ДФС зобов'язана: забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді від платника податків у термін, визначений законодавством для податкових документів в паперовому вигляді, та їх комп'ютерну обробку; забезпечити відправлення квитанцій на електронну адресу платника податків; забезпечувати зберігання і конфіденційність отриманих в електронному вигляді податкових документів. ДФС надано право: запроваджувати нові програмно-технічні та технологічні засоби, розроблені для поліпшення електронного документообігу платника податків з органами ДФС; відправляти повідомлення платникам податків у разі оновлення програмного забезпечення або запровадження нових форматів електронних документів, програмно-технічних та технологічних засобів для поліпшення електронного документообігу.

Крім того п. 4 розд. 6 зазначеного договору передбачено право органу ДПС розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Прийняття надісланих платником податків податкових документів в електронному вигляді припиняється органом ДФС лише у випадку припинення дії договору, який, в свою чергу, діє з моменту його підписання сторонами та до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів (п. 1, 3 розд. 6 договору №170820164 про визнання електронних документів).

Тобто, за змістом визначених сторонами умов договору №170820164 про визнання електронних документів від 17.08.2016р. право органу ДФС на призупинення дії договору не передбачено. Також такі повноваження суб'єктам електронного документообігу Законом №851-IV не надані.

Натомість ст. 18 Закону №851-IV та ст. 15 Закону України «Про електронний цифровий підпис» від 22.05.2003 №852-IV визначено, що особи, винні в порушенні законодавства про електронні документи та електронний документообіг, про електронний цифровий підпис несуть відповідальність згідно з законами України.

Статтею 13 Закону України «Про електронний цифровий підпис» визначені повноваження акредитованого центру сертифікації ключів на скасування, блокування (тимчасове зупинення чинності сертифіката ключа) та поновлення посиленого сертифіката ключа. Зокрема, Центральний засвідчувальний орган, засвідчувальний центр, акредитований центр сертифікації ключів негайно блокують посилений сертифікат ключа: у разі подання заяви власника ключа або його уповноваженого представника; за рішенням суду, що набрало законної сили; у разі компрометації особистого ключа (тобто, встановлення будь-якої події та/або дії, що призвела або може призвести до несанкціонованого використання особистого ключа). Скасування і блокування посиленого сертифіката ключа набирає чинності з моменту внесення до реєстру чинних, скасованих і блокованих посилених сертифікатів із зазначенням дати та часу здійснення цієї операції. Центральний засвідчувальний орган, засвідчувальний центр, акредитований центр сертифікації ключів негайно повідомляють про скасування або блокування посиленого сертифіката ключа його власника.

З аналізу норм права, суд приходить до висновку, що норми чинного законодавства наразі не визначають права контролюючого органу на призупинення дії договору про визнання електронних документів, окрім ст. 13 Закону України «Про електронний цифровий підпис», яка стосується блокування посиленого сертифікату ключа.

Посилання представника відповідача на положення п. 1 розд. 5 договору, як підставу для вчинення податковою інспекцією дій щодо призупинення дії договору про визнання електронних документів, суд відхиляє як нормативно та документально необґрунтовані з тих мотивів, що даний розд. 5 договору визначає лише порядок врегулювання сторонами у досудовому порядку спірних питань, пов'язаних з автентичністю податкових документів в електронному вигляді та часом їх відправлення. За наслідками розгляду та вирішення такого спору приймається лише рішення щодо тих податкових документів в електронному вигляді, по яких виникли спірні питання, а не наявності підстав для призупинення дії договору про визнання електронних документів загалом.

Під час розгляду справи представник відповідача (суб'єкта владних повноважень) всупереч вимог ст.ст. 72, 77 КАС України не надав, а позивач не повідомив суду про факт існування між сторонами укладених угод про внесення змін та/або доповнень (додаткові угоди) до договору №170820164 про визнання електронних документів від 17.08.2016 р., за умовами яких передбачалось право органу ДФС на вчинення дій/прийняття рішення щодо призупинення дії договору про визнання електронних документів у зв'язку з виникненням спірних питань, пов'язаних з автентичністю поданих платником податків в електронному вигляді податкових документів.

З огляду на встановлені обставини справи та враховуючи наявні у ній матеріали, суд приходить до висновку про те, приймаючи рішення про зупинення дії договору №170820164 про визнання електронних документів від 17.08.2016, укладеного між позивачем і ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідач діяв поза межами наданої йому чинним законодавством і договором компетенції, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, Закону №851-IV та змісту згадуваного договору, а тому відповідно таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аве-Плаза» є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00грн. з бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аве-Плаза» (м. Київ, 04053, вул. Рейтарська, 37, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 29.08.2016р. №24260/10/26-59-08-04-17 про тимчасове зупинення дії договору про визнання електронних документів від 17.08.2016р. за реєстраційним номером №.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аве-Плаза» (м. Київ, 04053, вул. Рейтарська, 37, ) здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень) з бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін