Справа № 826/23888/15
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 лютого 2018 року № 826/23888/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк»» Оберемка Романа Анатольовича Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк»
провизнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк»» Оберемка Романа Анатольовича (далі по тексту - відповідач - 1, ПАТ «Єврогазбанк») та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - відповідач - 2) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк»в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Європейський газовий банк» ОСОБА_3 протиправною;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Європейський газовий банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_4 виданий Мінським РУ ГУ МВС України в м.Києві13.12.1997, ідентифікаційний код НОМЕР_1), як вкладник, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Європейський газовий банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати дирекцію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за результатом отримання додаткової інформації щодо ОСОБА_4, як вкладника, до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Європейський газовий банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2015 суддею Качуром І.А. відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду на 17.11.2015.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.02.2017 суддею Качуром І.А. закрито провадження по справі, та зазначено, що вказаний позов має розглядатись за правилами господарського судочинства України.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва про закриття провадження від 23.02.2017 скасовано, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі та направлено на продовження розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.07.2017 справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 14.09.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно яких, на його думку, йому має бути виплачена гарантована сума відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Зазначає, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства, не включено позивача до переліку вкладників ПАТ «Єврогазбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу, що порушує його майнові права.

Від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Єврогазбанк» через канцелярію суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що під час проведення детальної перевірки операцій за рахунком Позивача, Фондом виявлено, що залучення коштів на рахунок ОСОБА_1 відбувалося в період невиконання банком своїх зобов'язань перед кредиторами через відсутність у АТ «Єврогазбанк» грошових коштів. З системного налізу банківського рахунку, відкритого на ім'я Позивача, вбачається, що рахунок відкрито з метою залучення коштів в розмірі 200 000,00 грн. від ТОВ «НВФ АВІАТЕХСЕРВІС», а тому у Фонду є всі підстави стверджувати, що виплата Фондом коштів за поточним рахунком ОСОБА_5 буде наданням переваг окремим кредиторам банку, чим буде порушено порядок черговості задоволення вимог, оскільки зазначені кошти є коштами юридичної особи для яких встановлено інший порядок задоволення вимог законодавства.

Представник Уповноваженої особи в своїх поясненнях від 27.10.2017 повторно зазначив про порушення строку звернення до адміністративного суду.

Зазначена обставина розглянута в Ухвалі суду від 23.02.2017, яка набрала законної сили. Таким чином зазначені обставини приймаються судом, як такі що не потребують додаткового доказування.

Представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва подано письмові заперечення в яких зазначено, що відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перелік який складається уповноваженою особою та Загальний реєстр, який затверджується Фондом гарантування є різними за суттю, змістом та призначенням документами. Загальний реєстр вкладників формується та затверджується Фондом на підставі Переліку. Враховуючи викладене у Фонду гарантування не виникло обов'язків перед позивачем.

Публічним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» пояснень по справі не надано, явку представника в судове засідання не забезпечено, про час і місце судового засідання повідомлено належним чином.

Позивачем через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) 14.09.2017 подано заяву про розгляд адміністративної справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи викладене, керуючись частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції статті, яка діяла на момент прийняття процесуального рішення про перехід у письмове провадження), розглянувши у письмовому провадженні подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Між ОСОБА_1 та ПАТ «Єврогазбанк» укладено Договір банківського рахунку НОМЕР_3 на підставі якого ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок НОМЕР_2.

Відповідно до пункту 1.1 Договору банківського рахунку НОМЕР_3 від 04.06.2014, Банк відповідно до чинного законодавства України, нормативно- правових актів Національного банку України та внутрішніх положень Банку, зобов'язується прийняти та зарахувати на рахунок, відкритий Клієнту, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта щодо перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

На вказаний рахунок позивача 04.06.2014 перераховані кошти в розмірі 200 000,00грн., від ТОВ «НВФ АВІАТЕХСЕРВІС» на виконання умов договору №03/06 про надання безвідсоткової фінансової допомоги від 03.06.2014.

Додатковою угодою №1 від 18.12.2014 до Договору від 03.06.2014 № 03/06 термін дії Договору було продовжено до 02.06.2015.

Додатковою угодою №2 від 18.12.2014 до Договору від 03.06.2014 № 03/06 термін дії Договору було продовжено до 03.06.2016.

Умовами Договору банківського рахунка НОМЕР_3 від 04.06.2014 також передбачено, що договір безвідсотковий та укладений на невизначений строк.

З наданої суду копії виписки з рахунку від 04.12.2014 вбачається, що 04.06.2014 на поточний рахунок НОМЕР_2 надійшла грошова сума у розмірі 200000,00грн. призначення платежу: надання безповоротної безвідсоткової фінансової допомоги згідно Договору № 03/06 від 03.06.2014 без ПДВ.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 16.07.2014 №424 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.07.2014 прийнято рішення №57 про запровадження з 17.07.2014 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Європейський газовий банк».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «Єврогазбанк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ковальова Віктора Михайловича.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України №725 від 17.11.2014 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Єврогазбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення №121 від 18.11.2014, яким розпочато ліквідацію ПАТ «Єврогазбанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Ковальова В.М. строком на один рік з 18.11.2014 по 17.11.2015 року включно.

На виконання вищевказаного рішення № 121 від 18.11.2014 Фондом розпочато виплати коштів Вкладникам банку.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №150 від 18.12.2014 «Про призначення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Єврогазбанк» уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Єврогазбанк» з 19.09.2014 призначено провідного юрисконсульта відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків - ОСОБА_3.

Згідно інформації, розміщеної на сайті Фонду, з 23.09.2014 року Фонд розпочав виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився по 01.08.2014 включно та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки).

Як вказує позивач 26.11.2014 він звернувся до ПАТ «Банк «Київська Русь» з проханням про виплату гарантованої суми за вкладом НОМЕР_2 АТ «Єврогазбанк», однак працівником Банку - агенту Позивачу було повідомлено про те, що його прізвища не має у списку на виплату гарантованої суми, хоча згідно інформації, отриманої у телефонному режимі від Відділу організації виплат Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, прізвище ОСОБА_1 було включено до Загального реєстру вкладників по виплаті гарантованої суми.

Крім того, у матеріалах справи містяться письмові заяви позивач від 23.02.2015, від 18.06.2015, від 31.08.2015 з якими він неодноразово звертався до Фонду у яких просив виплатити йому гарантовану суму за вкладом у передбачений законодавством строк.

Відповідачем було надано відповідь №2274-6-2 від 02.10.2015 позивачу на його звернення про виплату гарантованої суми за вкладом, відповідно до якої у включенні ОСОБА_1 до переліку вкладників та подання його до виконавчої дирекції Фонду для затвердження реєстру вкладників для здійснення виплат відмовлено.

Також, зі змісту цього листа за №2274-6-2 від 02.10.2014 вбачається, що у випадку виплати Фондом коштів за поточним рахунком ОСОБА_1 Фондом буде порушено порядок черговості задоволення вимог, оскільки зазначені кошти є коштами юридичної особи, для яких встановлений інший порядок задоволення вимог.

Вважаючи на підставі викладеного свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

В даній адміністративній справі вирішуються спірні відносини в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вказаний Закон є спеціальним, ним врегульовано правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України (статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банка-боржника. Учасниками цих правовідносин є виключно вкладники та Фонд, і саме в них виникають відповідні права та обов'язки.

Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вирішує виключно Фонд. Отже, правовідносини між Фондом та вкладниками не породжують прав та обов'язків для банку.

Враховуючи усе вищезазначене, суд приходить до висновку, що за своїм характером спір між уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і вкладниками банку щодо включення відповідних фізичних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, є публічно-правовим.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», метою якого є захист прав і законних інтересів вкладників банку та який визначає правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

За правилами частин першої-третьої статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Згідно із частиною п'ятою статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до частини шоста статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Згідно із пунктами 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №14 від 09.08.2012 (далі по тексту - Положення) (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку. Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Положення (на час вирішення спору) передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр). Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Як зазначає відповідач, позивача не включено до переліку вкладників, оскільки уповноважена особа прийшла до висновку про нікчемність та недійсність спірного правочину і створення правових підстав для отримання клієнтами банку сум гарантованого відшкодування за проведеними операціями.

Згідно із частиною другою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Між тим суд зазначає, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не надано до матеріалів справи доказів укладення між позивачем і банком договорів, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання Позивачу переваг (пільг), прямо не встановлених для нього законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відповідачем також не наведено інших підстав, з яких вбачається, що договір банківського вкладу, що укладений з позивачем, має ознаки нікчемного правочину.

Разом з тим, такі підстави, як «вчинення правочинів з метою штучного створення обов'язку Фонду гарантування щодо відшкодування грошових коштів, яке Фонд гарантування здійснюватиме за рахунок державних коштів», чи «правочини мають на меті збільшення гарантованої суми, що відшкодовується вкладникам Фондом гарантування вкладів фізичних осіб», «дроблення коштів вкладника» не відносяться до переліку підстав, за якими договір вкладу позивача можна вважати нікчемним.

Крім того, відповідачем не доведено, що укладення депозитного договору та перерахування коштів на депозитний рахунок містить ознаки правочину, який міг би спричинити неплатоспроможність Банку.

Відповідно до частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно із частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Враховуючи положення частини третьої цієї статті визначає, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Крім того, відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Проте, Уповноваженою особою Фонду не наведено та не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Таким чином, Уповноваженою особою Фонду не доведено наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ «Єврогазбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, що суперечить приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Позовні вимоги щодо зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняти рішення про включення позивача та затвердження Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі Повного переліку вкладників, наданого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладі фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Єврогазбанк» ОСОБА_3, із здійсненням відповідного відшкодування коштів в межах граничного розміру відшкодування за вкладом позивача, не підлягають задоволенню з огляду на те, що є передчасними, оскільки питання щодо прийняття рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку відноситься виключно до повноважень колегіального органу - виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідне рішення останнім не приймалось, при цьому, затвердження такого реєстру відбувається на підставі відомостей, поданих уповноваженою особою Фонду.

Зазначена позиція суду відповідає правовій позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в ухвалі від 09.06.2015 в адміністративній справі №826/19286/14.

Згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Єврогазбанк» ОСОБА_3, що оформлене наказом №178/1 від 22.12.2014, в частині визнання нікчемним правочину, операцій/транзакцій з залученням (перерахуванням) грошових коштів 04.06.2014 в розмірі 200000,00грн. по банківському рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1, призначення платежу: «Надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги згідно Договору №03/06 від 03.06.2014».

Позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності щодо не включення позивача до Переліку вкладників, задоволенню не підлягають, адже на час формування Переліку вкладників був чинним наказ №178/1 від 22.12.2014, в частині позивача, внаслідок чого в Уповноваженої особи не було правових підстав для включення позивача до переліку вкладників

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України

З урахуванням викладеного та беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 730,80грн. з Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Єврогазбанк» ОСОБА_3 в частині , в частині визнання нікчемним правочину, операцій/транзакцій з залученням (перерахуванням) грошових коштів 04.06.2014 в розмірі 200000,00грн. по банківському рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1, призначення платежу: «Надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги згідно Договору №03/06 від 03.06.2014».

3. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Єврогазбанк» ОСОБА_3 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Єврогазбанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Судові витрати в сумі 730,80грн. присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) за рахунок Державного бюджету України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Клименчук