Справа № 753/22912/17
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалене за правилами спрощеного провадження рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ПФ в м. Києві) про:

- визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку пенсії з 01.01.2016 року у зв'язку зі змінами розміру грошового забезпечення поліцейського відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», постанови Кабінету Міністрів України від 18.11.2015 року №947 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 р. №268»;

- зобов'язання Відповідача провести Позивачу перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», постанови Кабінету Міністрів України від 18.11.2015 року №947 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 р. №268», та довідки №42434 від 29.05.2017 року про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в м. Києві, починаючи з 01.01.2016 року, з урахуванням вже виплачених коштів;

- встановлення судового контролю за виконанням рішення.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 01.03.2018 року позов задоволено частково - визнано неправомірними дії ГУ ПФ в м. Києві щодо здійснення перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки, виданої ГУ МВС України в м. Києві 29.05.2017 року за № 44994, виходячи із розрахунку 77% від суми грошового забезпечення за відповідною посадою; зобов'язано ГУ ПФ в м. Києві з 23.05.2017 року здійснити перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки, виданої ГУ МВС України в м. Києві 29.05.2017 року за № 44994, виходячи із розрахунку 77% від суми грошового забезпечення за відповідною посадою, без обмежень максимального розміру пенсії, й з урахуванням виплачених сум, здійснивши відповідні виплати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ ПФ в м. Києві про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити відповідні дії - перерахування пенсійного забезпечення військовослужбовця, звільненого з військової служби, в частині вимог за період часу з 01.01.2016 року по 06.06.2017 року - залишено без розгляду.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги в частині суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Позивач має право на перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшенням грошового забезпечення військовослужбовців на підставі відповідної довідки, підстави для не перерахунку та невиплати пенсії відсутні.

Водночас, залишаючи частину позовних вимог без розгляду, суд першої інстанції зазначив, що ненадання Позивачем доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду із вказаним позовом попри подання клопотання про поновлення такого строку має своїм правовим наслідком залишення позову без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині залишення без розгляду позовних вимог та передати справу до Дарницького районного суду міста Києва для відкриття провадження у справі в частині позовних вимог, починаючи з 01.01.2016 року. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що підставою для звернення до суду із вказаним позовом стало отримання 05.12.2017 року листа від ГУ ПФ в м. Києві про відмову у перерахунку пенсії згідно довідки ГУ МВС України в м. Києві від 29.05.2017 року №44994 з 01.01.2016 року у зв'язку з відсутністю коштів. Відтак, на переконання Апелянта, шестимісячний строк звернення до суду повинен обраховуватися з моменту отримання Позивачем даного листа Відповідача. Крім того, ОСОБА_1 підкреслює на безпідставному незастосуванні судом першої інстанції до спірних правовідносин положень ч. 3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яким встановлено право особи на перерахунок пенсії без обмеження будь-яким строком, а також рішення Верховного Суду від 15.02.2018 року у зразковій справі №Пз/9901/8/18820/6514/17.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу до 06.04.2018 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 10.04.2018 року.

У межах встановленого ухвалою суду строку відзиву на апеляційну скаргу від Відповідача не надійшло.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01.03.2018 року в частині задоволених позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині, виходячи з такого.

Залишаючи позовні вимоги за період з 01.01.2016 року по 06.06.2017 року без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що викладені Позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення причини для його поновлення не підтверджені належними та допустимими доказами.

Разом з тим, з таким висновком суду першої інстанції судова колегія не може не погодитися з огляду на таке.

Як і попередня редакції КАС України у ч. ч. 1, 2 ст. 99, так і чинна редакція ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України визначають, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З наведеного випливає, що Кодекс адміністративного судочинства України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Натомість, що було помилково залишено поза увагою суду першої інстанції, хоча про що було зазначено ОСОБА_1 у поданій до Дарницького районного суду міста Києва заяві про поновлення строку (а.с. 31-34), спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та строки перерахунку пенсій є «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Таким чином, оскільки положеннями ч. 3 ст. 51 вказаного Закону не передбачено обмеження строку перерахунку пенсії, суд першої інстанції, встановивши наявність у ОСОБА_1 права на перерахунок пенсії на підставі ст. 63 згаданого Закону, прийшов до помилкового висновку про необхідність залишення позовних вимог без розгляду за період, що перебуває поза межами охоплення шестимісячного строку звернення до суду.

Крім того Верховний Суд у рішенні від 15.02.2018 року у зразковій справі № 820/6514/17, яке набрало законної сили 17.03.2018 року, зазначив, що перерахунок розміру пенсії позивачу у зв'язку з набуттям чинності постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та Законом України від 23.12.2015 року № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», яким внесено доповнення до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не проведений з 01.01.2016 саме з вини державних органів, на яких покладено обов'язок щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу. Тому право позивача щодо перерахунку пенсії з 01.01.2016 року є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком у силу вимог ч. 3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині залишення позовних вимог без розгляду прийнято з порушенням норм процесуального права, оскільки до спірних правовідносин не було застосовано положення спеціального нормативно-правового акту, який визначає особливості перебігу строку звернення до суду в указаній категорії справ.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що положеннями ч. ч. 5-6 ст. 246 КАС України, якими регламентовано зміст резолютивної частини рішення суду, не передбачають можливості прийняття рішення про залишення без розгляду частини позовних вимог у вигляді рішення суду. Питання щодо залишення позовної заяви без розгляду повинно вирішуватися судовим рішенням у вигляді ухвали, що прямо передбачено п. 16 ч. 5 ст. 243 КАС України.

Разом з тим, оскільки за своєю суттю рішення суду про залишення позовної заяви без розгляду в частині є ухвалою суду, що випливає зі змісту визначеного Дарницьким районним судом міста Києва порядку його оскарження, судова колегія приходить до висновку про необхідність застосування правових наслідків апеляційного перегляду даної частини судового рішення, передбаченого для ухвал суду, які перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про залишення частини позовних вимог без розгляду було порушено норми процесуального права, у зв'язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати у відповідній частині, направивши справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 122, 242-244, 250, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 березня 2018 року - скасувати в частині залишення позовних вимог без розгляду.

Справу у цій частині направити до Дарницького районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Повний текст постанови складено « 10» квітня 2018 року.