Справа № 2-а-378/10
Суддя: Іваніна Ю. В.
Дата ухвалення: 2010-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-378/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2010 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Іваніної Ю.В.,

при секретарі Біллерис Ю.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, адміністративний позов ОСОБА_1 до Південного міжрайонного центру зайнятості про стягнення допомоги по безробіттю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Південного міжрайонного центру зайнятості про стягнення допомоги по безробіттю, посилаючись на те, що 31.10.2008 року вона була звільнена з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. З 16.03.2009 року вона перебуває на обліку відповідача як безробітна. Проте у виплаті допомоги по безробіттю з 8-го дня після реєстрації, як це передбачено п.3 ст.22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» їй було відмовлено на підставі ст.14 Закону України №799-VІ від 25.12.2008 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення», за яким допомога по безробіттю особам, які звільнилися з останнього місця роботи за власним бажанням чи за угодою сторін, виплачується з 91-го календарного дня, а не з 8-го, як це було раніше. Позивач зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 28.04.2009 року зазначені зміни до закону були визнані неконституційними, проте відповідач відмовляється виплатити позивачу недоплачену суму допомоги по безробіттю за період з 17.03.2009 року по 14.06.2009 року, чим, на думку останньої, порушує її конституційне право на соціальний захист.

В ході судового розгляду справи позивач уточнила свої позовні вимоги та просила суд визнати протиправною відмову відповідача у виплаті їй допомоги по безробіттю та зобовязати нарахувати та виплатити допомогу по безробіттю за період з 17.03.2009 року по 14.06.2009 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги, викладені в уточненому позові, підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі та пояснила, що після звільнення з роботи 31.10.2008 року за згодою сторін позивач звернулася до відповідача та була зареєстрована як шукаюча роботу. 17.03.2009 року на підставі поданої ОСОБА_1 заяви їй було надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до ст.ст.22, 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» як для особи передпенсійного віку за 2 роки до настання права на пенсію з тривалістю виплати без перевищення 720 календарних днів. Таким чином, призначена допомога була скорочена на 90 календарних днів та виплата починалась з 91-го календарного дня 15.06.2009 року. Рішенням Конституційного Суду України від 28.04.2009 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними), положення ч.3 ст.23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення» від 25.12.2008 року стосовно доповнення після слів «поважних причин» словами «або за угодою сторін». Але зазначені положення втрачають чинність з дня ухвалення вказаного рішення. Враховуючи викладене, лише особам, звільненим з останнього місця роботи за угодою сторін після 28.04.2009 року допомога по безробіттю виплачується з 8-го календарного дня. Крім того, зазначеним рішенням Конституційного суду України залишено без змін п.1 ч.5 ст.31 Закону, де передбачено, що загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю для вказаної категорії осіб скорочується на 90 календарних днів і не може перевищувати відповідно 630 календарних днів протягом двох років. Таким чином, позивачу було призначено допомогу по безробіттю в кількості 630 календарних днів з датою закінчення 17.03.2011 року в межах двох років, але з припиненням 05.03.2011 року у звязку з досягненням пенсійного віку. Тому підстави для задоволення позову відсутні.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи 31.10.2008 року позивач ОСОБА_1 була звільнена з останнього місця роботи за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. 10.03.2009 року позивач була зареєстрована як шукаюча роботу, а 17.03.2009 року їй було надано статус безробітної.

15.06.2009 року позивачу ОСОБА_1 було розпочато виплату допомоги по безробіттю (з 91-го календарного дня).

Згідно з ч.3 ст.23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року допомога по безробіттю особам, які звільнилися з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин, призначається відповідно до ч.1, 2 цієї статті, і її виплата починається з 91-го календарного дня.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення» від 25.12.2008 року внесено зміни до ч.3 ст.23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а саме після слів «поважних причин» доповнено словами «або за угодою сторін».

Рішенням Конституційного Суду України від 28.04.2009 року у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) підпункту 13 пункту 4 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення» (справа про допомогу по безробіттю звільненим за угодою сторін) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними), положення ч.3 ст.23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення» від 25.12.2008 року стосовно доповнення після слів «поважних причин» словами «або за угодою сторін».

Як зазначено в Рішенні, положення Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Аналізуючи досліджені судом докази, враховуючи вимоги чинного законодавства України та положення ч.1 ст.11 КАС України (розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні судом їх переконливості) та ч.1, 2 ст.71 КАС України (кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги чи заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову) суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про визнання протиправною діяльності відповідача стосовно порушення строку, порядку та розміру виплати допомоги по безробіттю та стягнення з Південного міжрайонного центру зайнятості населення недоплаченої суми допомоги по безробіттю за період 17.03.2009 року по 14.06.2009 року, підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним.

Законом України «Про зайнятість населення» встановлено, що виплата в установленому порядку допомоги по безробіттю є одним з видів компенсацій, що забезпечуються державою (підпункт «в» ч.1 ст.25); особи, визнані у встановленому законом порядку безробітними, мають право на одержання цієї компенсації допомоги по безробіттю (ч.2 ст.11). Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, за яким кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї (ст.48 Конституції України), тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається (Рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99, від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 18 червня 2007 року №4-рп/2007).

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем були обмежені права позивача, як особи що припинила трудовий договір за пунктом 1 статті 36 КЗпП України.

Разом з тим, частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Суд вважає, що дії відповідача щодо виплати позивачу допомоги по безробіттю не відповідають вимогам ч.3 ст.23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.3 Рішення Конституційного Суду України від 28 квітня 2009 року № 9-рп/2009.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач відмовився від виконання вимог зазначених вище положень Закону, суд вважає, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобовязання відповідача нарахувати та виплатити належну позивачу допомогу по безробіттю в розмірах передбачених ст.23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з урахуванням різниці виплачених сум, з 28.04.2009 року по 14.06.2009 року.

При цьому суд не погоджується з твердженням відповідача, викладеним у письмовому відгуку на позов, згідно з яким зазначеним Рішенням Конституційного Суду України залишено без змін п.1 ч.5 ст.31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» щодо скорочення на 90 календарних днів загальної тривалості виплати допомоги по безробіттю для вказаної категорії осіб, яка не може перевищувати відповідно 630 календарних днів протягом двох років, і у звязку з цим позивачу було правильно призначено допомогу по безробіттю.

Згідно з ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

В даному позові ОСОБА_1 предявлено вимогу щодо визнання незаконними дій відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті допомоги по безробіттю, а саме початку її нарахування та виплати (з 91-го, а не 8-го календарного дня), а не щодо скорочення періоду виплати зазначеного виду допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.48, 152 Конституції України, ст.ст.11, 25 Закону України «Про зайнятість населення», ч.3 ст.23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Рішенням Конституційного Суду України від 28.04.2009 року, ст.ст.17, 23, 154, 159-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Південного міжрайонного центру зайнятості задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Південного міжрайонного центру зайнятості щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні і виплаті допомоги по безробіттю за період з 28.04.2009 року по 14.06.2009 року включно.

Зобовязати Південний міжрайонний центр зайнятості провести нарахування та виплату ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період з 28.04.2009 року по 14.06.2009 року включно.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя Ю.В. Іваніна