Справа № 808/3716/17
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2018-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 березня 2018 року о/об 16 год. 50 хв.Справа № 808/3716/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3),

Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96)

про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,

за участі представників:

від позивача - ОСОБА_2

(діє на підставі договору б/н від 30.12.2017 року)

від відповідача - Мунтянов Є.С.

(діє на підставі довіреності № 823/41/3/01-2018 від 24.01.2018 року)

від відповідача - Назаренко М.М.

(діє на підставі довіреності б/н від 15.01.2018 року)

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України (відповідач -1), Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі ДПП (відповідач -2), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 Наказу № 1654 від 03 листопада 2017 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності, у частині звільнення ОСОБА_1 з Національної поліції України

- визнати протиправним та скасувати наказ № 480 о/с від 15 листопада 2017 року;

- зобов'язати Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі ДПП поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України, на посаді інспектора роти №2, батальйону №4 УПП в м. Запоріжжі ДПП.

- виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу з 16 листопада 2017 року по день набрання чинності рішенням у справі.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що наказом № 1654 від 03 листопада 2017 року щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з Національної поліції України. Наказом по особовому складу № 480о/с від 15 листопада 2017 року, на підставі наказу Департаменту патрульної поліції №1654 ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції. Позивач вважає застосування даного виду дисциплінарного стягнення неправомірним та таким що не відповідає нормам діючого законодавства, оскільки застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, який може застосовуватись за скоєння поліцейським дисциплінарного проступку, який є несумісним з подальшим проходженням ним служби в органах Національної поліції. Представник позивача вважає, що матеріали службового розслідування не можуть слугувати підставою для звільнення ОСОБА_1 у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення, оскільки ані на час видачі наказу, ані на теперішній час не існує постанови або вироку суду, яким би ОСОБА_1 було визнано винною у скоєнні будь-якого правопорушення. Крім того, за весь час служби в Національній поліції вона зарекомендувала себе тільки з позитивного боку, до дисциплінарної відповідальності жодного разу не притягалася, свої обов'язки виконувала сумлінно та у відповідності до вимог чинного законодавства.

В судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України проти позову заперечив з підстав викладених у письмовому відзиві, відповідно до якого зазначає, що на той час інспектор роти №2 батальйону №4 УПП в м. Запоріжжі ДПП ОСОБА_1, добровільно передала вогнепальну зброю закріпленою за нею пістолет ФОРТ - 17 НОМЕР_1 та два магазини до нього та двадцять вісім патронів особам, не уповноваженим на її вилучення, чим грубо порушила вимоги Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю затвердженої наказом МВС від 01 лютого 2016 року №70 та наказу МВС України від 27 березня 2008 року № 141 «Про забезпечення контролю за обліком, збереженням, видачею й прийманням зброї, боєприпасів і спеціальних засобів у чергових частинах органів внутрішніх справ України». Зазначає, що звільнення позивача зі служби у Національній поліції відбулося у відповідності до вимог пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» в зв'язку з реалізацією накладеного на неї дисциплінарного стягнення. Вид дисциплінарного стягнення, яке було накладене на позивача визначено у пункті 8 частини 1 статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV. При цьому Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України не встановлено заборони щодо застосування більш жорсткого стягнення без застосування раніше до поліцейського більш м'яких стягнень. Вважає, що фактично визначення ступеню вини працівника поліції та виду накладеного на нього стягнення віднесено до дискреційних повноважень начальника, який наділений правом накладати такі стягнення. Таким чином, службовим розслідуванням було встановлено, що ОСОБА_1 під час несення служби та перебуваючи у форменому одязі порушила вимоги пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присягу поліцейського, пункт 3 Посадової інструкції інспектора роти Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції, Дисциплінарного статуту. Зазначене стало підставою для прийняття рішення про накладення стягнення у вигляді звільнення,

В судовому засіданні представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Представник Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції проти позову заперечив з підстав викладених у письмовому відзиві, ідентичному до відзиву представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

В судовому засіданні представник Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

22 січня 2018 року провадження у справі відкрито, а справі призначено підготовче судове засідання на 30 січня 2018 року.

Ухвалою суду від 30 січня 2018 року підготовче судове засідання відкладено до 13 березня 2018 року.

13 березня 2018 року протокольною ухвалою підготовче судове засідання відкладено до 23 березня 2018 року.

23 березня 2018 року протокольною ухвалою, за згодою всіх учасників справи, підготовче судове засідання закрито, а судовий розгляд справи по суті розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Відповідно до статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 23 березня 2018 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1, обіймала посаду інспектора роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції у званні лейтенанта поліції.

Прийнята на службу 02 серпня 2017 року Наказом ГУНП в Запорізькій області №76.

22 серпня 2017 року наказом №4010 начальника Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України призначено службове розслідування за фактом події, за якою прокуратурою Запорізької області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000246.

Зокрема службовим розслідуванням встановлено, що «Інспектор роти №2 і батальйону № 4 лейтенант поліції ОСОБА_1 під час несення служби, що підтверджується розстановкою сил та засобів батальйону № 4 УПП в м. Запоріжжі ДПП з 20 год. 00 хв. 21 серпня 2017 до 08 год. 00 хв. 22 серпня 2017 року, перебуваючи у форменому одязі та з табельною вогнепальною зброєю, несла службу в складі наряду «ІСКРА - 0101» спільно з інспектором роти № 1 батальйону № 4 лейтенантом поліції ОСОБА_7 Останнього було затримано приблизно о 00 год. 30 хв. 22 серпня 2017 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України працівниками Управління служби безпеки України в Запорізькій області та прокуратури Запорізької області.

У ході затримання ОСОБА_7, один з членів слідчої групи звернувся з вимогою до ОСОБА_1 віддати йому табельну вогнепальну зброю пістолет «ФОРТ - 17» (табельний НОМЕР_1), перед цим розрядивши його. На що ОСОБА_1 погодилась, дістала пістолет з кобури, витягла магазин з рукоятки та віддала два магазини, двадцять вісім патронів і пістолет на вимогу особи, яка не мала для вилучення зброї спеціальних повноважень.

При проведені службового розслідування позивачем надано пояснення, що вона не пересвідчилась щодо повноважень особи яка вимагала здати табельну зброю, але вважала, що це є співробітник Служби безпеки України.

За результатами розслідування 18 жовтня 2017 року членами комісії складено висновок, відповідно до пункту 2 якого за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги поліцейського, Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, вимог наказу МВС від 01 лютого 2016 № 70 «Про затвердження Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю» і наказу МВС України від 27 березня 2008 року № 141 «Про забезпечення контролю за обліком, збереженням, видачею й прийманням зброї, боєприпасів і спеціальних засобів у чергових частинах органів внутрішніх справ України» накласти на інспектора роти № 2 батальйону № 4 УПП в м. Запоріжжі ДПП лейтенант поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення передбачене пунктом 8 статті 12 Дисциплінарного статуту та звільнити зі служби в поліції за пункту 6 частини 1 статті 77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) Закону України «Про Національну поліцію».

Наказом Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України № 1654 від 03 листопада 2017 року ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з Національної поліції України.

Наказом Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України по особовому складу № 480о/с від 15 листопада 2017 року, на підставі наказу Департаменту патрульної поліції №1654 лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0016298), інспектора роти № 2 батальйону № 4 звільнено зі служби в поліції

Не погоджуючись з таки рішенням, ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського та професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

У разі вчинення протиправних діянь згідно з частиною 1 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частиною 2 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Разом з тим, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Тому питання дисципліни поліцейських регулює діючий, станом на момент прийняття оскаржуваних наказів та судового розгляду спору, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України №3460 від 22 лютого 2006 року (далі - Дисциплінарний статут), який згідно з його преамбулою визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, якою згідно з абзацом 1 статті 1 Дисциплінарного статуту є дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення передбачений статтею 14 Дисциплінарного статуту, яка визначає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. З метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин відповідно до пункту 1.2. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230 (далі - Інструкція №230), призначається службове розслідування. Цих вимог відповідач дотримався.

Під час службового розслідування встановлено здійснення порушення позивачем Інструкції із забезпечення контролю за обліком, зберіганням, видачею й прийманням вогнепальної зброї, боєприпасів до неї та спеціальних засобів у чергових частинах органів та підрозділів внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 141 від 27 березня 2008 року та Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 70 від 01 лютого 2016 року.

З пояснень позивача, наданих при приведені службового розслідування, стало відомо, що вона, під час несення служби з ОСОБА_7 отримувала від нього інформацію, яка достовірно свідчила про можливі ознаки корупційних діянь, що виражалось у його проханнях зменшити стягнення за скоєне водіями правопорушення шляхом фальсифікації відомостей внесених до адміністративних матеріалів.

Систему заходів, спрямованих на забезпечення особистої безпеки поліцейських, запобігання загибелі, пораненням і травмуванню їх та інших осіб під час поводження з вогнепальною зброєю, ручним протитанковим і підствольним гранатометами, реактивною протитанковою і бойовою ручною гранатами (далі - зброя) визначає «Інструкція із заходів безпеки при поводженні зі зброєю», затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 70 від 01 лютого 2016 року.

Відповідно до пункту 2 Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю № 70 від 01 лютого 2016 року визначено, що вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх без винятку поліцейських центрального органу управління поліції, його територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах (далі - орган поліції), державних установ (далі - установа), навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - заклад).

Згідно пункту 5 Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю № 70 від 01 лютого 2016 року вогнепальна зброя закріплюється за поліцейським, який склав Присягу на вірність Українському народові, завершив навчання у закладі (установі) та/або пройшов первинну професійну підготовку і направлений для подальшого проходження служби, а також склав заліки із знання матеріальної частини зброї, порядку і правил її застосування, заходів безпеки при поводженні з нею, виконав норматив з вогневої підготовки та вправу зі стрільби.

Пунктом 6 Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю № 70 від 01 лютого 2016 року визначено, що поліцейський, за яким закріплена вогнепальна зброя, зобов'язаний:

1) знати та точно виконувати вимоги, встановлені цією Інструкцією;

2) забезпечити зберігання зброї і підтримувати її у справному та змащеному стані;

3) отримавши вогнепальну зброю та боєприпаси, діяти відповідно до вимог, передбачених розділами III, IV цієї Інструкції;

4) під час виконання службових обов'язків, проведення практичних стрільб постійно контролювати наявність отриманої зброї (боєприпасів) та не допускати випадіння її або витягування з кобури (спеціального спорядження) іншими особами;

5) здати зброю і боєприпаси до чергової частини органу (закладу, установи) поліції негайно після виконання службових обов'язків. У разі неможливості своєчасного прибуття до органу (закладу, установи) поліції повідомити про це безпосереднього керівника і далі діяти за його наказом.

Відповідно до пункту 10 Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю № 70 від 01 лютого 2016 року категорично забороняється зокрема залишати зброю без нагляду, а також передавати її іншим особам.

Особа, яка допустила порушення заходів безпеки при поводженні зі зброєю, відповідає в установленому законодавством порядку (пункт 11 Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю № 70 від 01 лютого 2016 року).

Відповідно до «Інструкції із забезпечення контролю за обліком, зберіганням, видачею й прийманням вогнепальної зброї, боєприпасів до неї та спеціальних засобів у чергових частинах органів та підрозділів внутрішніх справ України», затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ № 141 від 27 березня 2008 року вилучення табельної вогнепальної зброї, боєприпасів і спеціальних засобів проводиться за вказівкою особи, яка дозволила їх видачу, прямим начальником (командиром) у випадках:

- неправомірного їх застосування;

- недотримання правил безпеки при поводженні з озброєнням і спецзасобами та порушення вимог нормативних актів щодо їх носіння й зберігання;

- проведення службового розслідування за фактом правопорушення;

- усунення з посади;

- звільнення з органів внутрішніх справ;

- знаходження на тривалому стаціонарному лікуванні (у випадку, коли працівник не мав змоги здати їх самостійно);

- смерті.

Вилучення табельної вогнепальної зброї, боєприпасів і спеціальних засобів дозволяється також працівникам внутрішньої безпеки та посадовим особам інших служб (у випадках отримання ними відповідних повноважень), які під час проведення службових розслідувань або профілактичних заходів виявили з боку працівника грубі порушення нормативних актів, що регламентують порядок використання табельної вогнепальної зброї, боєприпасів і спеціальних засобів, а також у разі вчинення працівником діяння, що містить ознаки складу злочину.

Вилучена табельна вогнепальна зброя й боєприпаси здаються до чергової частини, а спеціальні засоби - відповідальному за озброєння.

Наведеними вимогами встановлено обмежене коло осіб, які мають право отримати від поліцейського табельну зброю.

Висновками перевірки з пояснень ОСОБА_1 встановлено: «...Особи, які підійшли до них з напарником, відсторонили ОСОБА_1 у правий бік, що відбувається вона не розуміла. Далі вона звернулась до них із запитанням, чи може вона зателефонувати своїм командирам і отримала негативну відповідь. Далі до ОСОБА_1 звернувся якийсь чоловік, на її думку працівник СБУ та наказав розрядити табельну вогнепальну зброю, перевірити чи немає патрону в патроннику, після чого покласти її на капот автомобіля «ВАЗ». Також, на вимогу цих осіб вона показала вміст кишень, її особисті речі вони оглядали без неї. У ході огляду ОСОБА_1 добровільно видала кошти у сумі 1600 грн. (одна тисяча шістсот гривень), які, як вона стверджує раніше (21 серпня 2017 року) їй віддав ОСОБА_7 за рахунок боргу. Про добровільну видачу грошей працівникам прокуратури ОСОБА_1 надала розписку. Щодо добровільної видачі табельної вогнепальної зброї, ОСОБА_1 пояснила, що видала її раніше невідомим їй особам, оскільки вони пояснили, що проводяться слідчі дії...».

Із наданих пояснень до проведеної перевірки ОСОБА_1 зазначає, що при зупинці патрульного автомобіля до неї підійшов чоловік яки показав посвідчення прокуратури Запорізької області. Однак під час дослідження пояснень ОСОБА_1 суд приходить до висновку, що особа яка вилучала у неї зброю не представилася а лише мотивувала вимогу, проведенням слідчих дій, а отже позивач віддала табельну зброю невідомій їй особі. Разом з тим, а ні з пояснень ОСОБА_1, а ні з матеріалів службового розслідування, судом не було встановлено що ОСОБА_1, брала участь в слідчих діях. Також, за матеріалами справи судом не встановлено, що ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, або така зброя вилучалась у позивача на підставі процесуального документу, передбаченого Кримінально-процесуальним кодексом України.

Тобто, суд приходить до висновку про протиправність дій ОСОБА_1 щодо добровільної здачі табельної вогнепальну зброю пістолет «ФОРТ - 17» невідомій особі.

Вогнепальна зброя і боєприпаси після виконання службових обов'язків або в разі відсутності потреби відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу 3 Інструкції №70 негайно здаються на зберігання до чергової частини органу (закладу, установи) поліції.

Встановлені обставини справи свідчать про грубе порушення позивачем вищевказаних вимог. Посилання позивача та представника на те, що ОСОБА_1 виконала вимоги працівників Служби безпеки України щодо здачі зброї, не приймаються судом, оскільки члени слідчо - оперативної групи не були наділені повноваженнями стосовно отримання табельної зброї, як це передбачено вимогами вищенаведеної інструкції.

Разом з тим, вилучення табельної вогнепальної зброї, боєприпасів проводиться за вказівкою особи, яка дозволила їх видачу, прямим начальником (командиром).

Відповідно до службового розслідування та матеріалів адміністративної справи вказівки щодо вилучення табельної вогнепальної зброї, боєприпасів у ОСОБА_1 прямий начальник (командир) останньої не надавав.

Посилання представника позивача на те, що застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного впливу у вигляді звільнення не сумісний з вчиненим проступком не приймається судом до уваги. При визначенні виду дисциплінарного стягнення відповідно до частини 10 статті 14 Дисциплінарного статуту мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Суд погоджується з висновками Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції що інспектор роти № 2 батальйону № 4 УПП в м. Запоріжжі ДПП лейтенант поліції ОСОБА_1 під час несення служби та перебуваючи у форменому одязі грубо порушила вимоги Закону України «Про Національну поліцію», Присягу поліцейського, Посадову інструкцію, Дисциплінарний статут, наказ МВС від 01 лютого 2016 року №70 «Про затвердження Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю», наказу МВС України від 27 березня 2008 року № 141 «Про забезпечення контролю за обліком, збереженням, видачею й прийманням зброї, боєприпасів і спеціальних засобів у чергових частинах органів внутрішніх справ України», що виразилось у добровільній передачі табельної закріпленої за ним табельної вогнепальної зброї пістолету «ФОРТ - 17», двох магазинів та двадцяти восьми патронів особам, не уповноваженим на її вилучення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» у разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Таким чином, відповідачами доведено, що ОСОБА_1 під час несення служби та перебуваючи у форменому одязі порушила вимоги Закону України «Про Національну поліцію», Присягу поліцейського, Посадову інструкцію інспектора роти Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції, Дисциплінарний статут.

Зазначене стало підставою для прийняття рішення про накладення стягнення у вигляді звільнення.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Отже Наказу № 1654 від 03 листопада 2017 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності, у частині звільнення ОСОБА_1 з Національної поліції України наказ № 480 о/с від 15 листопада 2017 року про звільнення із служби в поліції ОСОБА_1 прийняті в межах повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з'ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3), Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96) про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі 02 квітня 2018 року.

Суддя Д.В. Татаринов