Справа № 522/10980/17
Суддя: Бойчук А. Ю.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/441/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.

за участю секретаря Іскрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 за участю третіх осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Маклер», Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 МКБ» про зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради в особі представника звернулося до ОСОБА_1, ОСОБА_2 за участю третіх осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю «Маклер», Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 МКБ», згідно якої просило зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 провести перебудову шляхом приведення обєкта будівництва до попереднього стану відповідно до договору купівлі- продажу від 26.04.2017 року.

При цьому посилаючись на те, що Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (далі - Управління), відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553, на підставі виявлення факту самочинного будівництва та направлення для проведення позапланової перевірки від 22.02.2017 року № 000208, проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на обєкті будівництва за адресою: м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 2.

За результатами проведення позапланової перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 03.03.2017 року.

Під час виїзду 01.03.2017 року на місце за адресою: м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 2 / Мечникова, 104, було зафіксовано виконання будівельних робіт з реконструкції частини житлового будинку, правоворотнього флігеля, без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, а саме роботи з надбудови додаткових поверхів.

В Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів відсутні відомості щодо одержання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права на виконання підготовчих або будівельних робіт за зазначеною адресою.

Позивач зазначив, що співвласниками частини житлового будинку по вул. Богдана Хмельницького, 2/ Мечникова, 104, ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_4 здійснюється реконструкція без отримання права на виконання будівельних робіт з реконструкції вказаного обєкту, чим порушено вимоги п. 2 ч. 1 ст. 34, та абз. 2 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Відповідачі та інші учасники справи в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлялися належним чином, клопотань та заяв про поважність причин неявки в судове засідання суду не надавали та не заявляли.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Судом встановлено, що на підставі направлення для проведення позапланової перевірки від 22.02.2017 року № 000208, проведено позапланову перевірку втримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на обєкті будівництва за адресою: Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 2.

За результатами проведення позапланової перевірки складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 03.03.2017 року.

Згідно вищенаведеного Акту, під час виїзду на місце за адресою: м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 2 Мечникова, 104, було зафіксовано виконання будівельних робіт з реконструкції частини житлового будинку, правоворотнього флігеля, без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, а саме роботи з надбудови додаткових поверхів.

За результатами перевірки видано припис № 125/17 від 03.03.2017 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та припис № 126/17 від 03.03.2017 року про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Складено протокол про адміністративне правопорушення від 03.03.2017 року та 09.03.2017 року розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову № 102/17 за правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 96 КУпАП (виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт).

На підставі необхідності перевірки виконання ОСОБА_1 вимог приписів № 125/17 та № 126/17 від 03.03.2017 року, було проведено позапланову перевірку за результатами якої складено акт перевірки від 16.05.2017 року. У зазначеному акті перевірки зафіксовано, що порушення вимог містобудівного законодавства не усунуті, будівля являє собою пятиповерховий будинок із оглядовим майданчиком.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем складено два протоколи від 16.05.2017 року про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 чт. 188-42 КУпАП (за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю) - за невиконання ОСОБА_1 вимог припису № 125/17 від 03.03.2017 року про усунення порушення вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та припису № 126/17 від 03.03.2017 року про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Постановами № 242/17 та № 243/17 від 30.03.2017 року., було притягнуто відповідачів до відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 188-42 КУпАП за невиконання припису № 125/17 від 03.03.2017 року та за невиконання припису № 126/17 від 13.03.2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, обєкт нерухомого майна - житловий будинок, за адресою: вул. Хмельницького Богдана 2 / вул. Мечникова, будинок 104 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, Товариству з обмеженою відповідальністю «Маклер», Відкритому акціонерному товариству «Міжнародний комерційний банк», правонаступником якого є АТ «ОСОБА_3 МКБ».

Відповідно до ст.ст. 316, 317 та 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі іших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Стаття 321 ЦК України визначає принцип непорушності права власності, відповідно іо якого ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Здійснення права спільної часткової власності регламентовано ст. 358 ЦК України. За змістом наведеної норми, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з умовами ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Проте, матеріали справи не містять та в судовому засіданні не встановлено, яким чином співвласники домовилися щодо володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, а саме: житловим будинком, за адресою: вул. Хмельницького Богдана 2 / вул. Мечникова, будинок 104.

Крім того, з позовною заявою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради звернулося лише до ОСОБА_1, ОСОБА_2, а постанови про притягнення до адміністративної відповідальності винесені лише щодо одного власника та не має доказів щодо відсутності правопорушень зі сторони інших співвласників майна, також, вони не залучені до справи як співвідповідачі, у звязку із чим суд позбавлений можливості встановити винність або відсутність вини співвласників у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що відповідач у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-VI, Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері мостобудівної діяльності» №208/94-ВР, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, Постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011р. «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» (далі - Порядок №553), постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1995 року № 244 «Про затвердження Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» із змінами та доповненнями внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 778 (далі Порядок № 244), та іншими нормативно правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частина 2 ст.124 Конституції України визначає, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 18 Порядку № 244, справа розглядається відкрито та на засадах рівності всіх учасників.

У п. 21 Порядку № 244 зазначено, що посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, під час розгляду справи зобов'язана з'ясувати, чи було вчинено правопорушення у сфері містобудівної діяльності, чи винний відповідний суб'єкт містобудування в його вчиненні, чи підлягає він притягненню до відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач посилається на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснюється без отримання права на виконання будівельних робіт за адресою: м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 2 / Мечникова, 104 реконструкція частини житлового будинку, правоворотнього флігеля, без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, а саме роботи з надбудови додаткових поверхів, чим порушено вимоги п. 2 ч. 1 ст. 34, та абз. 2 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекта або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності . Усі об'єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1. Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року № 146.

Поняття реконструкції об'єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій; прибудова - вид реконструкції, при якій збільшується площа забудови житлового будинку шляхом створення нових приміщень, що безпосередньо прилягають до зовнішніх стін будинку.

Проте, вищевказані обставини не підтверджені жодним належним достовірним та достатнім доказом.

Разом з тим, у матеріалах справи містяться протоколи про правопорушення в сфері містобудівної діяльності, приписи про усунення порушення вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності лише щодо ОСОБА_1, тоді як відповідачем по справі, також, є ОСОБА_2.

Відповідно до п. 19 Порядку № 244 доказами у справі про правопорушення в сфері містобудівної діяльності є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність правопорушення, винність відповідного суб'єкта містобудування в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності події правопорушення у сфері містобудівної діяльності та правомірності винесеної постанови.

Стаття 280 КУпАП, передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч ст.280 КУпАП, під час винесення постанов № 242/17 та № 243/17 від 30.03.2017 року про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого п.2 ч.6 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» , позивачем були з'ясовані не всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню в справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Тобто, доведення невинуватості не покладається на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, саме особа, яка притягає особу до адміністративної відповідальності повинна довести її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

У зв'язку із зазначеним суд приходить до висновку, що обставини наведені в протоколі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, приписі про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та постанові, не підтверджені належними та достовірними доказами, у зв'язку із чим позовні вимоги щодо зобовязання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 провести перебудову шляхом приведення обєкта будівництва до попереднього стану не підлягають задоволенню.

Керуючись: ст.16,63 Конституції України, ст.ст.2,-14,19-20,22,72-77,118,227-228, ч.4 ст.229,241-246,250, 286, 294. 376 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (, адреса: м. Одеса, вул. Черняховського, 6) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1) за участю третіх осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю «Маклер» (, адреса: АДРЕСА_2), Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 МКБ» (Код , адреса: м. Київ, вул. Іллінська, 8) про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасниками справи, які не були присутні в судовому засіданні, рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: А.Ю. Бойчук