Справа № 569/1879/18
Суддя: Панас О. В.
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/1879/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2018 року м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Панас О.В. розглянувши в порядку письмового провадження в місті Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що керуючи службовим автомобілем НОМЕР_1,24.01.2018 рухався вулицею Басейна у місті Київ. З огляду на дорожню обстановку, що склалася попереду керованогоним автомобіля, він здійснив вимушену зупинку автомобіля через небезпеку для руху, яка була у вигляді перешкоди для руху (автомобіль, що їхав попереду зупинився і не продовжував рух). На виконання вимог пункту 9.9. чинних Правил дорожнього руху, він увімкнув аварійну світлову сигналізацію і зупинив керований ним транспортний засіб. Перебуваючи в салоні зупиненого автомобіля, він помітив проблискові маячки патрульного автомобіля національної поліції. Після чого до нього зі згаданого патрульного автомобіля підійшов старший лейтенант поліції ОСОБА_2 і повідомив про те, що оформлятиме матеріали про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. За період його розмови з інспектором поліції автомобіль, що зупинився і стояв попереду його авто продовжив рух, що усунуло причину для його вимушеної зупинки автомобіля і дало йому можливість рухатись далі. На виконання вимог пункту 15.14 Правил дорожнього руху, де зазначено, що водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, він наполягав на тому щоб продовжити рух, тим самим припинивши вимушену зупинку і усунувши перешкоду для руху іншим учасникам, однак працівники патрульної поліції наполягали на продовженні оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. З огляду на небажання інспектора поліції врахувати його пояснення до складення протоколу про адміністративне правопорушення та постанови, він відмовився від підписання будь-яких документів.

Просив скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 272926, винесену 24.01.2018 інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 та закрити справу .

Позивач подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно поданого відзиву на позов,представник відповідача позовні вимоги ОСОБА_1 заперечив в повному обсязі, вказав, що інспектор патрульної поліції діяв в межах чинного законодавства, при винесенні постанови законно оцінив наявні докази, та при накладенні адміністративного стягнення встановив всі обставини справи про адміністративне правопорушення і прийшов до вірного висновку. Зазначив, що інспектор не зобов'язаний був складати протокол про адміністративне правопорушення, крім того жодних клопотань не заявляв. Просив відмовити у задоволенні позову повністю.

З поданої позивачем відповіді на відзив, вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується з твердженням представника відповідача.

Згідно ч.9 ст. 205 КАС України,якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши письмові докази по справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 24.01.2018 року була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 272926, відносно позивача в якій зазначено, що водій ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель АДРЕСА_1, 24.01.2018 року о 12 год. 47 хв., в м.Київ, вул. Басейна, 2, керуючи т.з. марки АUDІ Q7 державний номер НОМЕР_2, здійснив стоянку в другому ряді і створив суттєву перешкоду для руху іншим учасникам, чим порушив п.15.10д. ПДР за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

Як вбачається з письмових пояснень зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 не визнав правопорушення в його діях, вказуючи, що правил дорожнього руху не порушував. Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення , винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення та поясненням особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Встановлено, що особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності не визнала подію та вину у вчиненні правопорушення, вказуючи на їх відсутність. Доказів правопорушення в діях порушника, які б спростували доводи порушника, постановою про адміністративне правопорушення не наведено, відсутні письмові докази, докази відео чи фото фіксування технічними засобами, та судом таких доказів встановлено не було. Пояснень від ОСОБА_1 ні від свідків, та очевидців події адміністративного правопорушення, щодо події та вини особи у вчиненні правопорушення, які могли б засвідчити чи спростувати факт адміністративного правопорушення, не були відібрані.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Крім того, розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливили виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи не вбачається встановлення відповідачем даних обставин. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України , за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За наведених обставин суд прийшов до висновку, що належних та допустимих доказів порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, яке виразилось в тому, що він здійснив вимушену зупинку тчим створив суттєву перешкоду для руху іншим учасникам дорожнього руху, суду не надано, а судом таких доказів встановлено не було.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення, відповідачем було порушено вимоги закону, що встановлюють порядок з'ясування обставин події та кваліфікації її як адміністративний проступок, а також і порядок притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки адміністративного правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 9, 19, 20, 77, 241, 244, 245, 246, 286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАА № 272926 від 24.01.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі винесену інспектором Німченко О.М. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд.

Позивач: ОСОБА_1, проживає: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3.

Відповідач : Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції , місце знаходження: вул. Народного Ополчення, 9, м.Київ, 03151, і.код 40108646 .

Суддя: О.В.Панас