Справа № 820/1602/18
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

11 квітня 2018 р. справа № 820/1602/18

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (61172, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (61082, м. Харків, пр. Московський, 198/3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова №252а від 21.12.2017 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язати Індустріальне об'єднаного управління Пенсійного фонду України при вирішенні питання про призначення пенсії за вислугу років, зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи в період з 03.08.1981 по 17.06.2003 року в ДП ДАК «Ліки України» Харківська аптечна база (до перейменування - Харківська республіканська аптечна база), з 18.06.2003 року по 28.10.2004 року в ПФ «Мегаполіс», з 01.12.2004 року по 19.01.2007 року в ТОВ «ФК «ФармКонтракт», з 02.04.2007 року по 30.06.2008 року в ПП «Фармацевтична компанія «Фармконтракт», з 01.07.2008 року по 31.03.2017 року в ДАК «Ліки Україна» до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2018 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.263 КАС України, якою унормовано що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ч.2 ст.263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.1 та ч.2 ст.262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п'ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 р.. Позивач звільнився з останнього місця роботи на посаді начальника відділу по роботі з покупцями та постачальниками Департаменту закупівель та продажу ДАК «Ліки України» 31.03.2017 р., та у момент звільнення мав спеціальний трудовий стаж за вислугу років - 33 роки 2 місяці 3 дні. Станом на 01.01.2016 року позивач мав спеціальний стаж роботи більше 25 років, а саме - 31 рік 11 місяці і 4 дні, та відповідно до абз. 1, 12, 13 п.є ст. 55 Закону має право на призначення пенсії за вислугу років. Рішенням Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова №252а від 21.12.2017 р. позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років оскільки Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 909 від 0.11.1993 р., робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, не передбачені такі фармацевтичні заклади як ПФ «Мегаполис», ТОВ «ФК» Фармконтракт», ДАК «Ліки України» та аптечна база (склад), отже періоди роботи позивача на посадах провізорів та фармацевтів, лаборантів в аптечній базі не можуть бути зараховані до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років. Позивач вважає вказану відмову протиправною та такою що підлягає скасуванню.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 21.12.2017 року Індустріальне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова відмовило позивачу в задоволенні заяви про призначення пенсії за вислугою років, в зв'язку з відсутнім спеціальним стажем, оскільки неможливо зарахувати до спеціального стажу періоди роботи в ЧФ «Мегаполис», 000 «ФК» Фармконтракт», ДАК «Ліки України» та аптечна база (склад), тому що згідно з Переліком закладів, і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту та посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.1993 року № 909 - перераховані установи не відноситься до даної категорії закладів. Таким чином, для зарахування визначених періодів роботи не має законних підстав. Виходячи з вищевикладеного, відповідач позов не визнає, заперечує проти позову та просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки, позивач працював:

- з 03.08.1981 р. по 27.10.1981 р. на посаді фармацевта у відділі № 5 Харківської республіканської аптечної бази ГАПУ (записи №№ 1-2) - 0 років 2 місяці 25 днів;

- з 11.01.1984 р. по 20.09.1993 р. на посаді заступника завідуючого відділу приймання Харківської республіканської аптечної бази ГАПУ (запис № 4) - 9 років 8 місяців 10 днів;

- з 21.09.1993 р. по 31.07.1998 р. на посаді завідуючого приймального відділу Харківської республіканської аптечної бази ГАПУ, яка була перейменована у ДП ДАК «Ліки України» Харківська аптечна база (записи №№ 5-6) - 4 роки 10 місяців 12 днів;

- з 01.08.1998 р. по 31.01.1999 р. на посаді провізора-інтерна ДП ДАК «Ліки України» Харківська аптечна база (запис № 7) - 0 років 6 місяців 0 днів;

- з 01.02.1999 р. по 17.06.2003 р. на посаді завідуючого відділу приймання та відпуску медикаментів ДП ДАК «Ліки України» Харківська аптечна база (записи №№ 8-9) - 4 роки 4 місяці 17 днів;

- з 18.06.2003 р. по 28.10.2004 р. на посаді провізора ПФ «Мегаполіс» (записи № 10-11) - 1 рік 4 місяці 11 днів;

- з 01.12.2004 р. по 19.01.2007 р. на посаді провізора ТОВ «ФК «ФармКонтракт» (записи №№ 12-13) - 2 роки 1 місяць 19 днів;

- з 02.04.2007 р. по 14.05.2008 р. на посаді завідуючого аптечним складом-провізора ПП Фармацевтична компанія «ФармКонтракт» (запис № 14) - 1 рік 1 місяць 13 днів;

- з 15.05.2008 р. по 30.06.2008 р. на посаді провізора ПП «Фармацевтична компанія ФармКонтракт» (записи №№ 15-16) - 0 років 1 місяць 16 днів;

- з 01.07.2008 р. по 20.03.2012 р. на посаді завідувача бази - завідувача відділу маркетингу та убезпечення потреб в ліках Харківської аптечної бази ДАК «Ліки України» (запис № 18) - 3 роки 8 місяців 20 днів;

- з 21.03.2012 р. по 15.10.2015 р. на посаді завідувача бази - завідувача відділу маркетингу та забезпечення потреб в ліках Харківської аптечної бази № 2 ДАК «Ліки України» (запис № 19) - 3 роки 6 місяців 25 днів;

- з 16.10.2015 р. по 30.09.2016 р. на посаді начальника відділу маркетингу та забезпечення потреб в ліках Харківської аптечної бази № 2 ДАК «Ліки України» (запис № 20) - 0 років 11 місяців 15 днів;

- з 01.10.2016 р. по 30.11.2016 р. на посаді начальника відділу по роботі з покупцями та постачальниками Харківської аптечної бази № 2 ДАК «Ліки України» (запис № 21) - 0 років 2 місяці 0 днів;

- з 01.12.2016 р. по 31.03.2017 р. на посаді начальника відділу по роботі з покупцями та постачальниками (з дислокацією в м. Харків) Департаменту закупівель та продаж «Ліки України» (записи №22-23) - 0 років 4 місяці 0 днів.

Загальний страховий стаж позивача складає - 38 років, 6 місяців, 17 днів, що не заперечувалось сторонами у справі.

15 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 р.

Рішенням Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова №252а від 21.12.2017 р. позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, оскільки Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 909 від 0.11.1993 р., робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, не передбачені такі фармацевтичні заклади як ПФ «Мегаполис», ТОВ «ФК» Фармконтракт», ДАК «Ліки України» та аптечна база (склад), отже періоди роботи позивача на посадах провізорів та фармацевтів, лаборантів в аптечній базі не можуть бути зараховані до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі - Перелік).

Згідно з Переліком до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи, зокрема на посадах провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборантів в аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах, контрольно-аналітичних лабораторіях.

Відповідно до примітки 2 Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої належності закладів і установ.

Статтею 3 Основ законодавства України про охорону здоров'я визначено, що заклад охорони здоров'я - юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Згідно зі статтею 16 Основ законодавства України про охорону здоров'я порядок створення, припинення закладів охорони здоров'я, особливості діяльності та класифікація закладів визначаються законом.

Заклади охорони здоров'я підлягають акредитації у випадках та в порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку акредитації закладу охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року № 765 (далі - Порядок № 765), акредитація закладу охорони здоров'я - це офіційне визнання наявності у закладі охорони здоров'я умов для якісного, своєчасного, певного рівня медичного обслуговування населення, дотримання ним стандартів у сфері охорони здоров'я, відповідності медичних (фармацевтичних) працівників єдиним кваліфікаційним вимогам.

Пунктом 2 Порядку № 765 встановлено, що акредитації підлягають всі заклади охорони здоров'я незалежно від форми власності.

Перша акредитація закладу проводиться через два роки від початку провадження діяльності. Наступні акредитації проводяться кожні три роки. У випадку тимчасового припинення діяльності акредитованим закладом на строк понад один рік його наступна акредитація проводиться через два роки з моменту поновлення діяльності у сфері охорони здоров'я.

Згідно з пунктами 3, 8 Порядку № 765 акредитацію закладів, крім фармацевтичних (аптечних) закладів, проводить Головна акредитаційна комісія, а акредитацію фармацевтичних (аптечних) закладів - Головна комісія з акредитації фармацевтичних (аптечних) закладів, що утворюються при МОЗ (далі - головні акредитаційні комісії), та акредитаційні комісії, що утворюються при Міністерстві охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділах охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - акредитаційні комісії).

На підставі розгляду поданих закладом документів, експертних висновків відповідна головна акредитаційна або акредитаційна комісія у місячний строк приймає рішення або про акредитацію закладу та присвоєння закладу певної акредитаційної категорії (друга, перша, вища), або про відмову в акредитації, або про необхідність проведення у місячний строк повторної експертної оцінки.

Пунктом 10 Порядку № 765 встановлено, що у разі прийняття рішення про присвоєння закладу певної акредитаційної категорії відповідна головна акредитаційна або акредитаційна комісія безоплатно видає йому акредитаційний сертифікат.

Строк дії акредитаційного сертифіката не повинен перевищувати трьох років і визначається відповідною головною акредитаційною комісією або акредитаційною комісією з урахуванням рекомендацій, зазначених в експертному висновку.

Пунктом 11 Порядку № 765 передбачено, що протягом строку дії акредитаційного сертифіката заклад несе відповідальність за дотримання галузевих стандартів у сфері охорони здоров'я.

Таким чином, приватне підприємство офіційно набуває статусу закладу охорони здоров'я на підставі акредитації.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховується, зокрема, робота на посадах провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборантів в аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах, які офіційно набули статусу закладу охорони здоров'я на підставі акредитації.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 17 вересня 2013 року у справі № 21-241а13.

Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду України в ухвалі від 09.10.2017 року по справі №492/447/15-а, до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховується, зокрема, робота на посадах провізорів, фармацевтів у аптеках, які офіційно набули статусу закладу охорони здоров'я на підставі державної акредитації.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому позивачем не надано до суду доказів про акредитацію закладів охорони здоров'я відносно ПФ «Мегаполис», ТОВ «ФК» Фармконтракт», ДАК «Ліки України» та аптечна база (склад).

Відповідно до п.4 ст.77 КАС України, суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів

З огляду на викладене та керуючись ст.9 КАС України, суд в межах наявних у матеріалах справи доказів, приходить до висновку, що рішення Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова №252а від 21.12.2017 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» прийнято правомірно, оскільки підстави для зарахування до спеціального стажу періоди роботи позивача в ЧФ «Мегаполис», ТОВ «ФК» Фармконтракт», ДАК «Ліки України» та аптечна база (склад) відсутні через відсутність підтвердження державної акредитації вказаних закладів та набуття ними статусу закладу охорони здоров'я на підставі акредитації.

При цьому, суд наголошує, що наявність у ЧФ «Мегаполис», ТОВ «ФК» Фармконтракт», ДАК «Ліки України» та аптечна база (склад) ліцензій на оптову та роздрібну торгівлю лікарськими засобами свідчить виключно про наявності у суб'єкта господарювання права на провадження визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню та не впливає на сутність спірних правовідносин.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази, що ЧФ «Мегаполис», ТОВ «ФК» Фармконтракт», ДАК «Ліки України» та аптечна база (склад) мають офіційний статус закладу охорони здоров'я, відповідно робота позивача в цих закладах не може бути зарахована до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»

З огляду на викладене суд приходить до висновку про правомірність рішення Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова №252а від 21.12.2017 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Позовна вимога щодо зобов'язання Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України при вирішенні питання про призначення пенсії за вислугу років, зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи в період з 03.08.1981 по 17.06.2003 року в ДП ДАК «Ліки України» Харківська аптечна база (до перейменування - Харківська республіканська аптечна база), з 18.06.2003 року по 28.10.2004 року в ПФ «Мегаполіс», з 01.12.2004 року по 19.01.2007 року в ТОВ «ФК «ФармКонтракт», з 02.04.2007 року по 30.06.2008 року в ПП «Фармацевтична компанія «Фармконтракт», з 01.07.2008 року по 31.03.2017 року в ДАК «Ліки Україна» до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років є похідною та також не підлягає задоволенню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані дії відповідача вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, доказів, що свідчать про протилежне, до суду не надано, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (61172, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (61082, м. Харків, пр. Московський, 198/3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 11.04.2018 року.

Суддя Біленський О.О.