Справа № 816/714/18
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/714/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

- визнати протиправними дії та рішення відповідача про відмову у перерахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, яка викладена у рішенні № 4 від 29.12.2007 року;

- скасувати рішення відповідача № 4 від 29.12.2007 року про відмову судді у відставці ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення;

- зобов`язати здійснити перерахунок та виплату з раніше виплачених сум та виплачувати ОСОБА_1 в подальшому раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86% заробітної плати з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення згідно довідки ТУ ДСА України в Полтавській області № 02/1990/2017 вих. 04.10.2017 року з моменту призначення виплат щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, тобто з 08 червня 2016 року без обмежень його грошового розміру.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2018 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1В.) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (надалі також - відповідач, Глобинське ОУПФУ Полтавської області) про зобов'язання вчинити певні дії. 06 березня 2018 року провадження у справі за її позовом відкрите.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування вимог позивач зазначала, що відповідач неправомірно відмовив їй у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення. На її думку, матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а тому повинна бути врахована під час розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідач 26 березня 2018 року надав до суду відзив на адміністративний позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, позовні вимоги не визнав, мотивуючи це тим, що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди і не передбачена переліком, встановленим статтею 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яка визначає складові частини суддівської винагороди.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Обставини справи, встановлені судом

З 21.01.1993 року ОСОБА_1 працювала на посаді судді Глобинського районного суду Полтавської області.

Звільнена з посади судді Глобинського районного суду Полтавської області відповідно до Постанови Верховної ради України № 634-VIII від 16.07.2015 року "Про звільнення суддів" та наказу голови Глобинського районного суду Полтавської області від 16.07.2015 року № 29/ос-с, у зв'язку з поданням заяви про відставку /а.с. 16/.

З 08 червня 2016 року Глобинським об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області виплачується по теперішній час щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

У жовтні 2017 року позивач дізналась, що відповідачем не була включена до розрахунку суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці матеріальна допомога на оздоровлення, яка нараховувалась та виплачувалась згідно довідок ТУ ДСА Полтавської області.

Відповідно до довідки ТУ ДСА в Полтавській області № 02/1990/2017 від 04.10.2017 року, допомога на оздоровлення судді Прикіпєловій Л.В. виплачувалася у лютому 2015 року і в загальну суму заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді не була врахована, однак єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з неї утримано /а.с. 26/.

Позивач звернулась до Глобинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, надавши довідку про заробітну плату № 02/1990/2017 від 04.10.2017 року.

Згідно з рішенням Глобинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 29.12.017 року № 4 позивачу було відмовлено у перерахунку щомісячного грошового утримання через те, що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, оскільки не передбачена переліком, встановленим статтею 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Позивач, вважаючи таку відмову відповідача протиправною, звернулась до суду з відповідною позовною заявою.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів, в тому числі гарантії забезпечення незалежності суддів, врегульовано положеннями Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Пунктом 8 частини 5 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, право на отримання виплат (пенсії, щомісячного довічного грошового утримання), рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

При цьому, в п.2 резолютивної частини вищезазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що за змістом статті 126 Конституції України положення частини 3 статті 11 Закону України "Про статус суддів" у взаємозв'язку з частиною 8 статті 14 Закону України "Про судоустрій України" (в редакціях, що були чинними на час розгляду справи судом) треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

В пункті 3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України "Про статус суддів". Згідно з частиною 1 статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 Конституції України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Крім того, статтею 134 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VІ передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено і статтею 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ, тобто виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер.

До того ж, відповідно до п.п. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за N 114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Частиною 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VІ, з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016, встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер й виплата її передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, а відповідно, входить до структури заробітної плати. За нормами частини 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016, у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. З допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

З правил діючої Інструкції № 5 "Зі статистики заробітної плати" вбачається, що матеріальна допомога на оздоровлення відноситься до заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

З наявної в матеріалах справи довідки ТУ ДСА України в Полтавській області №02/1990/2017-вих від 04.10.2017 /а.с.26/ вбачається, що виплата матеріальної допомоги на оздоровлення, включена в оподатковуваний дохід судді, входить до фонду оплати праці, тобто є складовою винагороди судді.

Крім того, згідно зі статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і статтею 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Наведений правовий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10 березня 2015 року у справі № 21-70а15.

З наявної в матеріалах справи довідки ТУ ДСА України в Полтавській області №02/1990/2017-вих про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 вбачається, що з матеріальної допомоги на оздоровлення отриманої позивачем, утримувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що матеріальна допомога на оздоровлення, яка виплачувалася позивачу і з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відноситься до складу суддівської винагороди, з якого обчислюється пенсія, а тому у відповідача відсутні правові підстави для відмови позивачеві у перерахунку пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення.

У Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці" (пункт 54).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" було визначено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, Законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет ОСОБА_2 України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної ОСОБА_2 України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013р. (справа №3-рп/2013) визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) статтю 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI в частині поширення її дії на Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI.

Отже, положення статті 2 названого Закону втратили чинність з дня проголошення рішення Конституційним Судом України.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп. і суд дійшов висновку про задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Глобинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 704 грн 80 коп.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (вул.Комарова, б.7, м. Глобине, Полтавська область, 39000, рнокпп НОМЕР_1) до Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Центральна, 269/7, м. Глобине, Полтавська область, 39000, ) про визнання протиправною відмови та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Глобинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області у здійсненні перерахунку судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Полтавській області № 02/1990/2017 від 04.10.2017 року.

Скасувати рішення Глобинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 4 від 29.12.2017 року про відмову судді у відставці ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Зобовязати Глобинське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% заробітної плати з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення згідно довідки ТУ ДСА України в Полтавській області № 02/1990/2017 вих. 04.10.2017 року з моменту призначення виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, тобто з 08 червня 2016 року, без обмежень його грошового розміру.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Центральна, 269/7, м. Глобине, Полтавська область, 39000, ) на користь ОСОБА_1 (вул. Комарова, б.7, м. Глобине, Полтавська область, 39000, рнокпп НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 704 грн 80 коп. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3