Справа № 820/76/18
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2018 р. № 820/76/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

за участю секретаря судового засідання - Кікояна Г.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Кірпічнікова О.М.,

представника третьої особи - Білецької О.О.,

розглянувши в порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові адміністративну справу № 820/76/18 за позовом ОСОБА_2 до Східного територіального управління Національної Гвардії України, третя особа: військова частина НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати відмову Східного територіального управління Національної Гвардії України у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю протиправною;

- зобов`язати Східне територіальне управління Національної Гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу, як військовослужбовцю, якому після звільнення з військової служби встановлена інвалідність, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби у розмірі 112000,00 грн.

В обґрунтування позовних позивач зазначив, що за 02.08.2017 Харківською обласною медико-соціальною експертною комісією йому встановлено ІІІ групу інвалідності та визначено причину інвалідності, а саме, захворювання пов`язане з проходженням військовою службою. Датою встановлення інвалідності визначено - 01.08.2017. У зв`язку з чим, ОСОБА_2 05.09.2017 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з заявою про виплату одноразової грошової допомоги. Проте, листом № 40/17/33-3731 від 13.11.2017 відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з підстав того, що у 2002 році йому встановлена ІІ група інвалідності, захворювання було пов`язане з проходженням військової служби та виплачено страхову виплату. Таким чином, позивач із вказаною відмовою не погоджується та вважає її протиправною, оскільки з моменту встановлення інвалідності ІІІ групи, у позивача з`явилось право на отримання одноразової грошової допомоги.

Представник позивача в судове засідання прибув, підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що позивачу у 2002 році встановлена ІІ група інвалідності, захворювання, пов`язане з проходженням військової служби, яка стала підставою для отримання ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги 26.04.2002 у сумі 4000,00 грн. Також представник Східного територіального управління Національної Гвардії України посилався на пункт 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013, відповідно до якого, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми; у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється. Таким чином, у зв`язку з тим, що позивач за ІІ групу інвалідності отримав страхову суму та з моменту встановлення первинної інвалідності по день встановлення ІІІ групи інвалідності пройшло більше двох років, та у даному випадку наявна ознака повторності інвалідності, то представник відповідача вважає, що листом № 40/17/33-3731 від 13.11.2017 командиром військової частини НОМЕР_1 правомірно відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Представник третьої особи заперечував проти позовних вимог з підстав того, що оскільки ОСОБА_3 уже виплачено у 2002 році одноразову грошову допомогу за встановлення ІІ групи інвалідності, та враховуючи те, що позивачем пропущено дворічний строк з моменту встановлення йому ІІ та ІІІ групи інвалідності, то він вважає, що командир військової частини НОМЕР_1 відмовляючи у призначенні одноразової допомоги діяв у межах, спосіб, передбаченими чинним законодавством України.

Заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступне.

11.04.2017 госпітальна військово-лікарська комісія на підставі направлення командира військової частини НОМЕР_1 здійснила медичний огляд старшого прапорщика ОСОБА_2 (свідоцтво про хворобу № 91).

У висновку комісії щодо причинного зв`язку захворювання позивача зазначено: "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини". Про придатність до військової служби у вказаному висновку вказано, що ОСОБА_2 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Постановою військово-лікарської комісії ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області", протокол № 13 від 03.05.2017, постанову госпітальної військово-лікарської комісії від 11.04.2017 затверджено.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України (по стройовій частині) № 141 від 12.07.2017 року ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Відповідно до довідки Харківської обласної медико-соціальної експертної комісії № 4 серії 10 ААА № 016875 від 02.08.2017, позивачу встановлено III групу інвалідності та зазначено, що дата встановлення інвалідності: 01.08.2017.

05.09.2017 ОСОБА_2 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.

Листом командира військової частини НОМЕР_1 № 40/17/33-3079 від 08.09.2017 повідомлено позивача, що надані документи передані на розгляд та затвердження до Східного територіального управління Національної Гвардії України .

12.10.2017 командир військової частини НОМЕР_1 у повідомленні № 288 від 12.10.2017 зазначив, що документи про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до п. 6 постанови КМУ № 975 від 25.12.2013 повернуті зі Східного територіального управління Національної Гвардії України на доопрацювання, оскільки відсутня повна інформація про отримання грошової допомоги у 2002 році, а саме підстав її отримання.

Листом № 40/17/33-3731 від 13.11.2017 командир військової частини НОМЕР_1 зазначив про не призначення і не виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги з підстав того, що у 2002 році йому встановлена 2 група інвалідності, захворювання пов`язане з проходженням військової служби (згідно листа Одеської МСЕК № 2 № 927 від 01.11.2017, яка стала підставою для отримання одноразової допомоги 26.04.2003 у сумі 4000,00 грн (лист Одеської ОД ПАТ "НАСК "ОРАНТА" № 1590-04-21/664 від 31.10.2017. Також у вказаному листі повідомлено, що згідно з пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми передбачено в разі якщо протягом двох років військовослужбовцю після первинного встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу або більший відсоток втрати працездатності.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Нормативними актами, якими врегульовано право на отримання одноразової грошової допомоги на момент встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Згідно з пунктом 2 частиною 1 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Так, відповідно до частини 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, за п.4 - встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

В силу вимог пункту 6 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності III групи;

Частиною 2 пункту 3 Порядку № 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно пункту 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Надаючи офіційне тлумачення положень ст. 58 Конституції України, Конституційний Суд України в рішенні від 09.02.1999 року у справі № 1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відтак, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи виникло з моменту встановлення йому цієї інвалідності з 01.08.2017.

Виходячи з аналізу вказаних норм, суд приходить до висновку, що особа набуває право на отримання одноразової грошової допомоги в разі встановлення їй інвалідності та не залежить від первинного чи повторного встановлення такої інвалідності.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18.11.2014 року № 21-446а14 та від 21.04.2015 року № 21-135а15.

Таким чином, позивач має право на отримання грошової допомоги по ІІІ групі інвалідності у повному розмірі з 01.08.2017 року.

Пунктом 8 статті 16-3 Закону № 2011-XII встановлено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Водночас ст. 16-4 Закону встановлений вичерпний перелік підстав коли призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме: якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Суд зауважує, що підставою для встановлення ІІІ групи інвалідності стало захворювання, що пов`язане із захистом Батьківщини.

Також, суд зазначає, що дія Порядку № 975 безумовно поширюється на позивача, оскільки він набрав чинності 24.01.2014, інвалідність же ІІІ групи була встановлена позивачу з 01.08.2017 відповідним висновком МСЕК від 02.08.2018 під час огляду. А, отже, в розумінні вимог вказаних положень позивач може реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги протягом трьох років з дня виникнення у нього такого права.

Щодо посилань представника відповідача та представника третьої особи на ту обставину, що у 2002 році позивач за ІІ групу інвалідності отримав уже одноразову грошову допомогу та на те, що з моменту первинного встановлення позивачу інвалідності у 2002 році та до повторного огляду, встановлення ІІІ групи інвалідності, пройшло більше двох років, то у позивача відсутні підстави для отримання одноразової грошової допомоги, то суд не погоджується з вказаним, виходячи з наступного.

Під час судового розгляду встановлено та не заперечувалось представником позивача, що позивачу дійсно у 2002 році встановлено ІІ групу інвалідності та ПАТ "НАСК" "ОРАНТА" здійснило виплату за встановлену інвалідність ОСОБА_2 у розмірі 4000,00 грн.

Суд зазначає, що в пункті 8 Порядку № 975, на який посилаються представники відповідача та третьої особи, основною ознакою інвалідності має бути її повторність та дворічний строк з моменту встановлення первинної інвалідності до повторного огляду.

Суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 22 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 3 грудня 2009 року, повторний огляд осіб з інвалідністю з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму з метою визначення ефективності реабілітаційних заходів, стану здоров`я і ступеня соціальної адаптації проводиться раз на один - три роки. Повторний огляд осіб з інвалідністю, а також осіб, інвалідність яких встановлено без зазначення строку проведення повторного огляду, проводиться раніше зазначеного строку за заявою такої особи з інвалідністю, інших заінтересованих осіб у разі настання змін у стані здоров`я і працездатності або за рішенням суду.

Відповідно до пункту 1.15 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я N 561 від 05.09.2011, якщо строк переогляду особи пропущено з поважних причин, інвалідність поновлюється МСЕК з дня її зупинення, але не більше ніж за три роки.

Проте, судом встановлено, що з моменту встановлення інвалідності ОСОБА_2 ІІ групи, тобто, з 2002 року, позивач її не підтверджував, а отже, повторності в даному випадку немає, та суд приходить до висновку, що позивач має право на виплату йому одноразової грошової допомоги з моменту встановлення йому ІІІ групи інвалідності, з 01.08.2017.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання відмови Східного територіального управління Національної Гвардії України у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , у зв`язку з інвалідністю, протиправною підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення ( постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 р. (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

За таких обставин, з метою відновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Східне територіальне управління Національної Гвардії України (ідентифікаційний код - 25575782) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) одноразову грошову допомогу, як військовослужбовцю, якому після звільнення з військової служби встановлена інвалідність, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби у розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, передбаченого абзацом четвертим підпунктом 1 пункту 6 порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, вимоги позивача є обґрунтовані, а отже, такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_2 (місце проживання - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) до Східного територіального управління Національної Гвардії України (місцезнаходження - вул. Академіка Проскури, буд. 1а, м. Харків, 61070, ідентифікаційний код - 25575782), третя особа: військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_3 ) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати відмову Східного територіального управління Національної Гвардії України у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , у зв`язку з інвалідністю, протиправною.

Зобов`язати Східне територіальне управління Національної Гвардії України (ідентифікаційний код - 25575782) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) одноразову грошову допомогу, як військовослужбовцю, якому після звільнення з військової служби встановлена інвалідність, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби у розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, передбаченого абзацом четвертим підпунктом 1 пункту 6 порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 05 квітня 2018 року.

Суддя А.С. Мороко