Справа № 185/8416/17
Суддя: Гаврилов В. А.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/8416/17
Провадження № 2-а/185/87/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 квітня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:Головуючого судді Гаврилова В.А.,

При секретарі Чичман І.В.,

розглянувши справу в порядку адміністративного судочинства за ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа управління праці та соціального захисту населення про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в якій просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не виплати їй пенсії з лютого місяця 2015 року по квітень 2017 року та зобов'язати відповідача виплатити несплачену пенсію. Мотивувала тим, що вона є внутрішньо переміщеною особою. Звернувся до відповідача з заявою про виплату заборгованості по пенсії. 27.07.2017 року їй було відмовлено у виплаті заборгованості по пенсії так як рішенням комісії їй було відмовлено в призначенні соціальних виплат.

Позивач та його представник у судове засідання не з'явились , просили розглянути справу у їх відсутності.

Представник відповідача позов не визнав. Пояснив, що у виплаті заборгованості по пенсії відмовлено у зв'язку з тим, що позивачу було скасовано соціальні виплати.

Представник третьої особи вважає ,що позов не підлягає задоволенню, просив розглянути справу за його відсутності.

При розгляді справи судом було замінено відповідача на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Суд, дослідивши докази приходить до такого.

З 19.11.2014 року позивач перебувала на обліку як внутрішньо перемішена особа та отримувала пенсію за віком в Приморському районному управлінні Пенсійного фонду України Запорізької області. В лютому 2015 року пенсію було припинено.

З 12.05.2017 року позивач стала на облік до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та стала отримувати пенсію.

З лютого місяця 2015 року по квітень 2017 року позивачу пенсія не сплачена. Вказаний факт відповідачем визнаний.

23.06.2017 року комісією по розгляду питань щодо призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам прийнято рішення про відновлення виплати пенсії позивачу з 01.05.2017 року.

12.05.2017 року позивач звернулась до відповідача з вимогою про запит пенсійної справи .

На даний час заборгованість по виплаті пенсії з лютого місяця 2015 року по квітень 2017 року позивачу не сплачена.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст.12 цього Закону.

Згідно п.п.3 п.1 ст.12 Закону, підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну даних про внутрішньо переміщених осіб є, зокрема, повернення до покинутого місця проживання. Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах ( у разі створення) рад за місцем проживання особи. У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулась до покинутого місця постійного проживання.

Викладена норма не передбачає підставу для відмови у виплаті пенсії у разі відсутності доказів факту проживання за адресою вказаною позивачем.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати право громадянина на одержання призначеної йому пенсії незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Таким чином, зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме, отримання пенсії.

Відповідно до статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 року, зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

Статтею 8 КАС України суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Викладене приводить суд до висновку про те, що право на отримання позивачем пенсії було порушено. Дії відповідача є неправомірними і позов підлягає задоволенню.

Заяви відповідача про відсутність підстав для задоволення позову суд до уваги не приймає з вищевказаних причин.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 241-247 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії з 01 лютого 2015 року по 30 квітня 2017 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 пенсії з 01 лютого 2015 року по 30 квітня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; місце знаходження: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області; місце знаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; .

Суддя: В. А. Гаврилов