Справа № 814/1946/17
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/1946/17

Категорія: 6.2 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру України на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру України про визнання протиправною відмову вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017р. ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ГУ Держгеокадастру України, в якому просив:

- визнати протиправною відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства площею 6,545 умовних кадастрових гектарів за рахунок земельної ділянки, яка перебуває в постійному користуванні голови ФГ «Зоря» ОСОБА_3;

- зобовязати ГУ Держгеокадастру України надати дозвіл на розробку вказаного вище проекту землеустрою.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він є членом ФГ «Зоря» ОСОБА_3, у постійному користуванні якого перебуває земельна ділянка площею 50га..

У червні 2017р. ОСОБА_2 звернувся до Держгеокадастру із заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства площею 6,545 умовних кадастрових гектарів за рахунок земельної ділянки, яка перебуває в постійному користуванні голови ФГ «Зоря» ОСОБА_3 До вказаної заяви позивач надав згоду ОСОБА_3 від 9.03.2017р. на вилучення з постійного користування та безоплатну передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 6,545 умовних кадастрових гектарів.

Однак, листом-відповіддю Держгеокадастру за №8976/6-17-СГ від 7.08.2017р. позивачу відмовлено у наданні вищевказаного дозволу та повідомлено про те, що місце розташування бажаної земельної ділянки відсутнє в переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність у ІІІ кварталі 2017р..

Позивач вважаючи дії Держгеокадастру протиправними та незаконними, звернувся в суд із відповідним позовом в якому просить вимоги задовольнити.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017р. адміністративний позов частково задоволено.

Визнано протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області в наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства площею 6,545 умовних кадастрових гектарів за рахунок земельної ділянки, яка перебуває в постійному користуванні голови ФГ «Зоря» ОСОБА_3

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Присуджено ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір у сумі 320грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області.

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті та відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, постанови суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно дост.316КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що Держгеокадастр протиправно та незаконно відмовив ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки право на отримання безоплатно у власність земельної ділянки із земель фермерського господарства має кожен член фермерського господарства, незважаючи на те, що земельна ділянка надана в постійне користування для ведення фермерського господарства його голові.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та обєктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28.12.2001р. ОСОБА_3, який є головою ФГ «Зоря» , надана в постійне користування земельна ділянка площею 50га на території Баштанської МР для ведення селянського (фермерського) господарства (державний акт від 28.12.2001р. IV-МК №007431).

ОСОБА_2 (позивач) є членом ФГ «Зоря».

У червні 2017р. ОСОБА_2 звернувся до ГУ Держгеокадастру України із заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства площею 6,545 умовних кадастрових гектарів за рахунок земельної ділянки, яка перебуває в постійному користуванні ФГ «Зоря». До заяви позивач додав згоду голови господарства ОСОБА_3 від 9.03.2017р. на вилучення з постійного користування та безоплатну передачу у власність позивачу земельної ділянки площею 6,545 умовних кадастрових гектарів.

Однак, листом Держгеокадастру від 7.08.2017р. ОСОБА_2 повідомлено про те, що місце розташування бажаної земельної ділянки відсутнє в переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність у ІІІ кварталі 2017р., а відтак, Держгеокадастр не вбачає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_2, що не позбавляє останнього права звертатися з відповідною заявою повторно.

Перевіряючи правомірність дій ГУ Держгеокадастру України, які позивач просить визнати протиправними, судова колегія виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, ЗК України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписами ст.14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За правилами п. «а» ч.3 ст.22 ЗК України, громадянам для ведення фермерського господарства передаються у власність та надаються у користування землі, віднесені до категорії земель сільськогосподарського призначення.

Частиною 1 ст.116 ЗК України, зокрема, передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону, а згідно ч.2 вказаної статті набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як зазначено в ч.5 ст.116 ЗУ України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

У відповідності до ч.6-7 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У той же час, особливості безоплатної передачі земельних ділянок членам фермерських господарств врегульовані ст.32 ЗК України, згідно якої громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Дія частини першої цієї статті не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай).

Право члена фермерського господарства на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок (приватизація) також закріплене в ст.13 ЗУ «Про фермерське господарство».

Зокрема, згідно ч.2 вказаної статті, зміст якої відповідає положенням ч.1 ст.32 ЗК України, членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Таким чином, апеляційний суд зазначає, що право на отримання безоплатно у власність земельної ділянки із зазначених земель має кожен член фермерського господарства, незважаючи на те, що земельна ділянка надана в постійне користування для ведення фермерського господарства його голові. Виключення становлять лише випадки, коли члени фермерських господарств раніше набули права на земельну частку (пай).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що Держгеокадастр протиправно відмовив ОСОБА_2 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Що стосується посилань Держгеокадастру на постанову КМУ «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» за №413 від 7.06.2017р., якою затверджено «Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними», апеляційний суд зазначає наступне.

Стратегія є планом щодо вдосконалення використання та охорони земель в Україні та містить лише загальні положення, не зачіпаючи особливості розпорядження землями фермерських господарств, водночас норми ЗК і ЗУ «Про фермерське господарство» мають вищу юридичну силу в частині наданні земель фермерських господарств. Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що питання реалізації ОСОБА_2 права на безоплатну приватизацію земельної ділянки в минулому, ГУ Держгеокадастру не досліджувалося і не стало підставою для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що постанова суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру України залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

ОСОБА_1