Справа № 802/112/18-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/112/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Комар П.А.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

03 квітня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

позивача: ОСОБА_2,

представників відповідача: Остапенка О.Є., Попик О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року (прийняту у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_2 (далі - позивач) до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі - відповідач 1, 2) про визнання протиправним наказу та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 15.01.2018 звернувся із адміністративним позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати незаконним та скасування Наказу Міністерства юстиції України № 45/5 від 05.01.2018;

- визнати неправомірними дій Головного управління юстиції у Вінницькій області по складанню Акту позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого від 30.10.2016 № 29;

- визнати незаконним та скасування рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 06.12.2017, яке оформлено протоколом, в частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання № 1046 від 14.11.2017;

- зобов'язання Міністерство юстиції України внести до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України інформацію про відновлення дії свідоцтва ОСОБА_2 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 192 від 26.02.2013.

05.02.2018 позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу.

Клопотання мотивоване тим, що дія оскаржуваного наказу про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого Міністерством юстиції України, унеможливлює виконання ним обов'язків у інших справах про банкрутство через можливе прийняття відповідних рішень господарськими судами про заміну арбітражного керуючого на інших осіб, отже відновлення таких його прав на здійснення діяльності в межах тих ліквідаційних процедур та справ про банкрутство, в яких він приймає участь, буде неможливим.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 07.02.2018 клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову задоволено.

Зупинено до вирішення справи по суті та набрання рішенням у справі законної сили дію наказу Міністерства юстиції України від 05.01.2018 №45/5, яким припинено дію свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_2.

Вказано, що ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення, може бути пред'явлена до примусового виконання у порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні заяви про зупинення провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, те що у разі зупинення дії наказу Міністерства юстиції України №45/5 від 05.01.2018, яким припинено дію свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого, виданого ОСОБА_2, у арбітражного керуючого фактично виникне можливість продовжувати виконувати повноваження у справах про банкрутство допускаючи і надалі аналогічні виявленому порушення.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що дія оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України №45/5 від 05.01.2018 унеможливлювала б виконання арбітражним керуючим обов'язків у справах про банкрутство через прийняття відповідних рішень господарськими судами про заміну ОСОБА_2 як арбітражного керуючого на інших осіб, відновлення таких прав на здійснення діяльності в межах тих ліквідаційних процедур та справ про банкрутство, в яких позивач приймає участь була б неможлива.

Представники відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просили колегію суддів її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що вжиття забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 05.01.2018 №45/5 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі на переконання суду відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 ст. 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з абз.2 п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" 14.05.1992 №2343-XII (далі - Закон №2343-XII) право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) надається особі, яка отримала відповідне свідоцтво у порядку, встановленому цим Законом, та внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Пунктом 7.1 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України 27.06.2013 №1284/5 (далі по тексту - Порядок контролю №1284/5), який поширюється на всіх фізичних осіб, які отримали в установленому порядку свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), Мін'юст має право зупинити діяльність арбітражного керуючого, якщо актом перевірки встановлено грубі порушення в діяльності арбітражного керуючого та існує очевидна небезпека подальшого порушення арбітражним керуючим прав та інтересів боржника чи кредитора (ів), передбачених законодавством, та за умови позитивного висновку структурного підрозділу щодо відповідності акта перевірки вимогам законодавства.

Згідно пп. 7.3.2 Порядку контролю №1284/5 передбачено, що рішення про зупинення діяльності підлягає негайному виконанню арбітражним керуючим, і протягом часу зупинення діяльності арбітражний керуючий не має права здійснювати будь-які повноваження, визначені законодавством, крім заходів щодо збереження майна боржника (банкрута).

Положенням пп. 7.3.3 Порядку контролю №1284/5 зазначено, що зупинення діяльності арбітражного керуючого діє до дня прийняття Дисциплінарною комісією рішення щодо притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності.

Згідно ч. 5 ст. 113 Закону №2343-XII рішення державного органу з питань банкрутства про позбавлення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) може бути оскаржено арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дію.

Згідно матеріалів справи, предметом судового розгляду справи є вирішення питання, зокрема щодо законності прийняття наказу від 05.01.2018 №456/5, яким припинено дію свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_2

При цьому, невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам арбітражного керуючого ОСОБА_2 як позивача, та інших осіб, зокрема учасників у справах про банкрутство де арбітражний керуючий ОСОБА_2 виконує відповідні повноваження, та ускладнить їх відновлення, що у свою чергу свідчить про обґрунтованість клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 40 Закону №2343-XII вказано, що ліквідатор (ліквідаційна комісія) виконує свої повноваження до завершення ліквідаційної процедури в порядку, встановленому цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 98 Закону №2343-XII встановлено, що арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства (ч. 1).

Арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний, зокрема, неухильно дотримуватися вимог законодавства; здійснювати заходи щодо захисту майна боржника; аналізувати фінансову, господарську, інвестиційну та іншу діяльність боржника, його становище на ринках та надавати результати таких аналізів господарському суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію (ч. 2).

Частиною 1 ст. 112 Закону №2343-XII передбачено підстави для припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), а саме: 1) його письмова заява; 2) неможливість виконувати свої повноваження за станом здоров'я; 3) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього; 4) визнання його недієздатним чи обмежено дієздатним, безвісно відсутнім або померлим; 5) накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); 6) подання неправдивих відомостей, необхідних для отримання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); 7) скасування допуску до державної таємниці за порушення арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) законодавства у сфері охорони державної таємниці; 8) його смерть.

Згідно ч. 2 ст. 112 Закону №2343-XII, у разі припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) він виключається з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України, а його свідоцтво анулюється.

Таким чином, дія оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України №45/5 від 05.01.2018 унеможливлювала б виконання позивачем - арбітражним керуючим обов'язків у справах про банкрутство через прийняття відповідних рішень господарськими судами про заміну ОСОБА_2 як арбітражного керуючого на інших осіб, відновлення таких прав на здійснення діяльності в межах тих ліквідаційних процедур та справ про банкрутство, в яких позивач приймає участь була б неможлива.

При цьому, судом першої інстанції вірно вказано, що правомірність (неправомірність) оскаржуваного рішення, буде встановлена лише судовим рішенням, прийнятим за результатами розгляду цієї справи по суті.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду І інстанції щодо задоволення клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу від 05.01.2018 №45/5, яким припинено дію свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_2

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення щодо наявності підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, з'ясував всі обставини справи, які мають значення для її вирішення та не допустив порушення норм матеріального і процесуального права, що вказує на безпідставність доводів апелянта.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню підлягає відповідно до ст. 325, 328 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 квітня 2018 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.