Справа № 823/2438/15
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 квітня 2018 року

Київ

справа №823/2438/15

провадження №К/9901/37039/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М.І.,

суддів: Білоуса О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, Державної казначейської служби України про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення шкоди, провадження по якій відкрито

за касаційними скаргами ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2017 року та на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року, які постановлені у складі судді-доповідача Кузьменка В. В.,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувсь до суду з указаним позовом.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Зокрема, Вищий адміністративний суд України ухвалою від 9 листопада 2016 року скасував постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Черкаський окружний адміністративний суд постановою від 17 січня 2017 року в позові відмовив.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.

Суддя-доповідач Київського апеляційного адміністративного суду ухвалою від 13 лютого 2017 року залишив без руху апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року з підстав її невідповідності вимогам пункту 4 частини другої статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка була чинна на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій). Скаржникові надано строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

Копію цієї ухвали вручено апелянтові 9 березня 2017 року.

На виконання ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_2 13 березня 2017 року подав через суд першої інстанції аналогічну за змістом апеляційну скаргу на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року.

Ухвалою від 28 березня 2017 року суддя-доповідач Київського апеляційного адміністративного суду повернув зазначену апеляційну скаргу ОСОБА_2

У своїх касаційних скаргах позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати його рішення та ухвалити нове рішення у справі.

Заперечень (відзивів) на касаційні скарги не надійшло.

Касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка була чинна на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що в якості обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, а саме статті 72, 86, 14, 52 Кодексу адміністративного судочинства України (в наведеній вище редакції).

Доводи касаційної скарги на ухвалу від 13 лютого 2017 року зводяться до незгоди з висновком судді-доповідача про відсутність в апеляційній скарзі обґрунтування вимог позивача із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.

ОСОБА_2 стверджує, що посилання на порушення судом першої інстанції статей 72, 86, 14, 52 Кодексу адміністративного судочинства України є належним обґрунтуванням апеляційної скарги.

Касаційна скарга на ухвалу суду апеляційної інстанції від 28 березня 2017 року про повернення апеляційної скарги мотивована її незаконністю з огляду на факт відкриття Вищим адміністративним судом України згідно з ухвалою від 21 березня 2017 року касаційного провадження за скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2017 року.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка була чинна на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій) в апеляційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.

Аналіз наведеної норми процесуального закону дає підстави для висновку про те, що в разі оскарження судового рішення з підстав неправильності чи неповноти застосування норм матеріального та (або) процесуального права обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, повинні містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Апелянт повинен указати конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на його думку, допущені при ухваленні оскаржуваного судового рішення, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Відтак саме по собі посилання апелянта на порушення певних норм права без деталізації такого порушення, як то посилання на некоректне їх застосування, помилкове тлумачення, незастосування норм, що підлягали застосуванню тощо не може свідчити про належне обґрунтування неправильності застосування судом відповідних правових норм.

Зважаючи на викладене, Верховний Суд погоджується з позицією суду апеляційної інстанції щодо невідповідності вимог апеляційної скарги вимогам, встановленим пунктом 4 частини другої статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка була чинна на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій).

За правилами частин другої, третьої статті 189 зазначеного процесуального закону, отримавши апеляційну скаргу, суддя-доповідач протягом трьох днів перевіряє її відповідність вимогам статті 187 цього Кодексу і за відсутності перешкод постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.

До апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу.

Частинами першою-третьою статті 108 цього ж Кодексу встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду.

Позовна заява повертається позивачеві, якщо, зокрема, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Отже, залишаючи без руху апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову суду першої інстанції та в подальшому повертаючи її з підстав не усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги, суд апеляційної правильно застосував положення процесуального закону, що діяв на час вирішення питання про прийняття апеляційної скарги.

Доводи касаційної скарги таких висновків не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За правилами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Частиною першою статті 350 цього ж Кодексу закріплено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а згадані судові рішення - без змін.

З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційні скарги ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець