Справа № 639/393/18
Суддя: Баркова Н. В.
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №639/393/18
Провадження №2-а/639/54/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря - Тіщенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора УПП у м. Харкові ДПП роти №6 батальйону №2 лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, поданим його представником ОСОБА_3, до Інспектора УПП у м. Харкові ДПП роти №6 батальйону №2 лейтенанта поліції ОСОБА_2, в якій просить визнати незаконними дії відповідача щодо винесення постанови серії БР №855296 від 13.01.2018 року відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення;скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР № 855296 від 13.01.2018 року, складену відповідачем;закрити провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 гривень на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_3 посилається на те, що 13 січня 2018 року інспектор роти № 6 батальйону № 2 УПП у м. Харків лейтенант поліції ОСОБА_2 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 855296. Даною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 225 гривень.Накладаючи стягнення, інспектор поліції вважав, що позивач, керуючи транспортним засобом ЗАЗ Lanos номерний знак НОМЕР_1, на перехресті вул. Дудинська та пр-т. ОСОБА_4 при наявності дорожнього знаку 5.16. «Рух по смузі з полоси, яка вказує рух прямо» здійснив поворот праворуч, чим порушив п. 8.4. «г» ПДР України. Як вказує ОСОБА_3, у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відсутні дані про наявність фото- або відео матеріалів фіксації зазначеного правопорушення, крім того відповідачем на вимогу позивача не надано фактичних доказів, які б підтверджували вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові правопорушення. Також, інспектором поліції, на вимогу позивача, не було надано відеоматеріали, на яких зафіксовано як сам факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, так і факт складення постанови у справі про адміністративні правопорушення, факт відмови позивача від підпису постанови.Крім того, як вказує представник позивача, під час складання оскаржуваної постанови, інспектор поліції не надав жодного доказу, який би підтверджував факт порушення позивачем правил дорожнього руху. Також, при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відповідачем не була врахована незгода позивача з адміністративним правопорушенням, а саме те, що він здійснював рух з дотриманням ПДР України.

У звязку з вищевикладеним, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач та представник позивача ОСОБА_3 не з`явились, останній надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив або заперечення на позов не надавав.

Відповідно до ч.3 ст.205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А саме, відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях, а відповідно до п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з п.11 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Поліцейський, відповідно до ч.1 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. В свою чергу, інспектор є працівником Управління, тобто посадовою особою органів Національної поліції. Таким чином, інспектор має законні підстави здійснювати провадження у справі про адміністративне правопорушення та приймати рішення про застосування адміністративного стягнення за місцем його вчинення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Статтею 222 КУпАП передбачено перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають органи Національної поліції, зокрема, розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

У відповідності до статті 276 КУпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

В свою чергу, Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст.276 КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини 1 статті 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, виходячи з системного аналізу рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015, змісту ст.258 КУпАП станом на дату винесення рішення Конституційним Судом України, змісту ст.258 КУпАП України станом на дату винесення рішення по цій справі, суд вважає, що в разі заперечень особи, справа не може бути розглянута без певного часового інтервалу, достатнього для підготовки особи до захисту, тобто, не може бути розглянута безпосередньо на місці правопорушення.

Аналогічну правову позицію висловлено Вищим адміністративним судом України у справі №379/758/15-а (К/800/37207/15).

Суд також звертає увагу, що в Додатку №4 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, передбачено форму запрошення до підрозділу патрульної поліції для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом в ухвалі від 11.12.2017 року розяснено відповідачу, субєкту владних повноважень, його обовязок надати у разі заперечень проти позову всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дій, допущенні бездіяльності, з приводу яких подано позов. Відповідачем заперечення або відзив на позов не надавались.

На підставі постанови серії БР №855296 від 13.01.2018 року, винесеної інспектором роти №6 батальйону №2 УПП в Харківській області ОСОБА_2, ОСОБА_5

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Як зазначено в тексті постанови, ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом ЗАЗ Lanos номерний знак НОМЕР_1, 13.01.2018 року о 04 год. 01 хвил. в м. Харків на перехресті вул. Дудинська та пр-т. ОСОБА_4 при наявності дорожнього знаку 5.16. «Рух по смузі з полоси, яка вказує рух прямо» здійснив поворот праворуч, чим порушив п. 8.4. «г» ПДР України. (а.с.7).

Частиною 1 ст.122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Оскільки оскаржувана постанова винесена безпосередньо на місці правопорушення, незважаючи на заперечення позивача про це, вона не може бути визнана правомірною. Крім того у звязку з діями відповідача при складанні оскаржуваної постанови позивач був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи та постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння і скоєння саме позивачем адміністративного правопорушення, прізвище якого вказано у постанові з помилкою, не надано доказів і суду під час розгляду даної справи, оскільки відповідач викликався до суду, однак в судове засіданні не зявився, причин неявки не повідомив, відзив на позов не надавав та не довів правомірність винесеної постанови відносно позивача, наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення. З цього виходить, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб'єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов'язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з п.3.ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що наявні всі правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1, визнання дій відповідача щодо складання оскаржуваної постанови незаконними, скасування оскаржуваної постанови, у звязку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 72, 77, 229, 241, 242, 243, 286 КАС України, ст.ст. 122, 185, 222, 247, 251, 256, 258 КУпАП України, Законом України «Про Національну поліцію», суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора УПП у м. Харкові ДПП роти №6 батальйону №2 лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати незаконними дії інспектора патрульної поліції роти № 6 батальйону №2 УПП у м. Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо винесення постанови серії БР №855296 від 13.01.2018 року відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову серії БР № 855296 від 13.01.2018 року, складену інспектором патрульної поліції роти № 6 батальйону №2 УПП у м. Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на ОСОБА_1.

Закрити справу про адміністративне правопорушення у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП , в діях ОСОБА_1, на якого накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. постановою серії БР № 855296 від 13.01.2018 року, складеною інспектором патрульної поліції роти № 6 батальйону №2 УПП у м. Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, ІПН:НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: 61093, АДРЕСА_1;

Відповідач: інспектор роти №6 батальйону №2 УПП в Харківській області ОСОБА_2, адреса: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315-А.

Повний текст рішення складено 06.04.2018 року.

Суддя Н.В.Баркова