Справа № 802/2070/17-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2070/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мультян М.Б.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

03 квітня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С.

секретар судового засідання: Томашук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 січня 2018 року (ухвалене 10 січня 2018 року, повний текст якого виготовлено 10 січня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в якому просив суд зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_2 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" в сумі 101 475,4 грн за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10 січня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 січня 2018 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що кошти, які надійшли від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на поточний рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" не можуть вважатись вкладом в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 №4452-УІ (далі - Закон № 4452-VI), а тому й не можуть бути відшкодовані за рахунок Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Відповідач також вказав, що до спірних правовідносин не застосовується п. 15 Перехідних положень Закону № 4452-VI, адже договір позики укладений без участі ПАТ "Банк Михайлівський" як повіреного.

Крім того, відповідач вказав на необґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що підстави нікчемності правочинів (договорів), які зазначені у ст. 38 Закону 4452-VI, не мають відношення до правочинів, вчинених ПАТ "Банк Михайлівський" у правовідносинах з позивачем (зокрема, стосовно зарахування коштів на його рахунок у банку).

Правова позиція відповідача в цій частині ґрунтується на висновках господарського суду Хмельницької області викладених в рішенні від 27.11.2017 по справі №924/621/17, залишеному без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.02.2018, а також в рішенні від 12.01.2018 по справі №924/622/17, залишеному без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.02.2018. Так, згідно вказаних судових рішень, укладені між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та ПАТ "Банк Михайлівський" договори відступлення прав вимоги від 18.05.2016 №1805 та №1 мають ознаки нікчемності правочину, адже після отримання коштів за договорами відступлення ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" одразу спрямував їх на рахунки фізичних осіб, чим зменшив власні зобов'язання, але при цьому збільшилися зобов'язання Банку перед фізичними особами, то відповідно виконання договорів відступлення призвело до збільшення витрат Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, пов'язаних з виведенням банку з ринку в частині виплати гарантованої суми відшкодування.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу в якому вказав на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, а також зауважив, що його кошти, які були повернуті ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на його поточний рахунок у ПАТ "Банк Михайлівський" є вкладом у розумінні Закону 4452-VI.

В ході судового засідання представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. В матеріалах справи відсутні клопотання відповідача про участь в судових засіданнях суду апеляційної інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Керуючись положеннями даної норми та враховуючи відсутність заперечень представника позивача, колегія суддів вирішила провести розгляд справи за даної явки сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що 28 квітня 2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" укладено договір № 980-051-000230276 "Суперкапітал" (новий) (з виплатою процентів щомісячно).

Відповідно до п. 1.1 договору ОСОБА_2 передає ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" у власність грошові кошти в сумі 100 000 грн в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" зобов'язується повернути кошти ОСОБА_2 та виплатити проценти в порядку та на умовах, встановлених цим Договором (а.с. 7).

28 квітня 2016 року між ПАТ "Банк Михайлівський" та ОСОБА_2 укладено договір № 980-051-000002639 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)".

Пунктом 1 зазначеного договору визначено, що Банк по ініціативі Клієнта відкриває Клієнту на його ім'я поточний рахунок АДРЕСА_1 в гривні для зберігання грошей Клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень Клієнта, а Клієнт зобов'язується оплачувати послуги Банку.

28 квітня 2016 року між ОСОБА_2 та ПАТ "Страхова компанія "Форте", від імені якої діяв як повірений ПАТ "Банк Михайлівський" на підставі договору доручення № 001 від 03 жовтня 2013 року та довіреності № 31122015-7 від 31 грудня 2015 року, укладено договір добровільного страхування фінансових ризиків "Капітал" № 980-051-000230276.

Відповідно до квитанції від 28 квітня 2016 року ОСОБА_2 перераховано кошти в сумі 100000 грн на рахунок ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр".

19 травня 2016 року ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" повернуто кошти на рахунок ОСОБА_2 у ПАТ "Банк Михайлівський" в сумі 101 475,4 грн.

На підставі рішення правління Національного банку України від 23 травня 2016 року № 14/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 травня 2016 року № 812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Відповідно до рішення Правління НБУ від 12 липня 2016 року № 124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12 липня 2016 року №1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 265 від 24 січня 2017 року делеговані повноваження уповноваженій особі Фонду Волкову Олександру Юрійовичу.

21 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ "Банк Михайлівський" із заявою про включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок Фонду та провести виплату відшкодування в розмірі 101 475,40 грн.

Листом від 09 серпня 2017 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волков О.Ю. повідомив, що договір № 980-051-000230276 від 28 квітня 216 року не відповідає вимогам Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживанням у сфері банківських та інших фінансових послуг" за своїм суб'єктним складом у зв'язку із зазначеним відсутні правові підстави для включення інформації про ОСОБА_2 до переліку рахунків за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Позивач не погодився із вказаною відмовою та звернувся до суду із вказаним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що кошти, які були повернуті ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на поточний рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" є вкладом, правочини вчинені ПАТ "Банк Михайлівський" у правовідносинах з позивачем не є нікчемними, отже, позивач має право на відшкодування таких коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, визначені Законом 4452-VI.

Метою Закону 4452-VI є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону №4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Уповноважена особа Фонду це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку (підпункт 17 ч. 1 ст. 2 Закону №4452-VI).

Відповідно до ст. 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема: перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону.

Встановлено, що згідно висновків Комісії по перевірці правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, які викладені в акті №2 від 01.06.2016 та затверджені уповноваженою особою Фонду наказом №42/2 від 01.06.2016, встановлено нікчемність правочину 19.05.2016 з перерахування коштів ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на поточний рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" з підстав передбачених п.п. 7-9 ч. 2 ст. 38 Закону №4452-VI.

Згідно ч. 2 ст. 38 Закону №4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з таких підстав: пункт 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; пункт 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; пункт 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Так, Комісією встановлено, що з 22.12.2015 відносно Банку діяла постанова № 917/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку", затверджена Правлінням НБУ від 22.12.2015 року (далі - Постанова № 917), якою встановлено факт здійснення ПАТ "Банк Михайлівський" ризикової діяльності, та ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії проблемних і встановлені обмеження в діяльності Банку, а з урахуванням Постанови НБУ від 27.04.2016 №295/БТ заборонено здійснювати кредитні операції з юридичними особами в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобов'язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам.

Під час перевірки виявлено, що ПАТ "Банк Михайлівський" уклав з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" Договір відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та Договір відступлення прав вимоги №1 від 19.05.2016.

На виконання зазначених договорів, ПАТ "Банк Михайлівський" були здійснені внутрішні проводки в балансі шляхом збільшення залишку коштів за рахунком ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на суму 870 000 000 грн за Договором № 1805 та на суму 561 957 997, 25 грн за Договором № 1.

Таким чином, 19.05.2016 ПАТ "Банк Михайлівський" вчинив кредитні операції на загальну суму 1 431 957 997, 25 грн, в той час як станом на 19.05.2016 року, вільний ліміт кредитних операцій з юридичними особами з урахуванням встановлених Національним банком України обмежень, надавав можливість ПАТ "Банк Михайлівський" проводити кредитні операції на суму 128 291 771,21 грн.

Отже, ПАТ "Банк Михайлівський" порушив обмеження, встановлені Постановою №917 зі змінами внесеними Постановою № 295, в частині проведення кредитних операцій на суму 1 431 957 997, 25 грн на підставі укладених з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" договорів відступлення прав вимоги, при відсутності права на укладення таких правочинів.

З урахуванням викладеного, рішеннями господарського суду Хмельницької області викладених від 27.11.2017 по справі №924/621/17, залишеному без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.02.2018, та від 12.01.2018 по справі №924/622/17, залишеному без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.02.2018, визнано нікчемними Договір відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та Договір відступлення прав вимоги №1 від 19.05.2016.

Згідно вказаних судових рішень зазначені договори є нікчемними, саме за рахунок коштів, що були відображені внутрішніми проводками на рахунках ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на підставі нікчемних правочинів (договорів), тобто після отримання коштів за договорами відступлення ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" одразу спрямував їх на рахунки фізичних осіб, в тому числі й позивача, чим зменшив власні зобов'язання, але при цьому збільшилися зобов'язання ПАТ "Банк Михайлівський" перед фізичними особами, то відповідно виконання договорів відступлення призвело до збільшення витрат Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, пов'язаних з виведенням банку з ринку в частині виплати гарантованої суми відшкодування.

Крім того, колегія суддів зважає на те, що на підставі вказаних договорів №1805 від 18.05.2016 та №1 від 19.05.2016 ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" відступлено на користь ПАТ "Банк Михайлівський" права вимоги, в той час як у ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" були відсутні права вимоги до ОСОБА_2.

Таким чином, 19 травня 2016 року ПАТ "Банк Михайлівський" проведено на підставі договорів, які визнано нікчемними, операцію з повернення коштів від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунок ОСОБА_2 у ПАТ "Банк Михайлівський" в сумі 101 475,4 грн.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Нікчемним правочином є правочин, вчинення якого не породжує передбачених законом правових наслідків у зв'язку із протиправністю або іншими недоліками юридичного характеру. Нікчемний правочин є недійсним незалежно від визнання його таким і від бажання сторін.

Згідно ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Правочин є нікчемним з моменту його вчинення незалежно від пред'явлення позову про визнання його недійсним і бажання сторін.

З урахуванням викладеного, відповідач мав законні підстави для встановлення нікчемності транзакцій з переказу коштів на рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський", що і було відображено в акті №2 від 01.06.2916 року, затвердженому наказом №42/2 від 01.06.2016 року. Тому, висновки суду першої інстанції в цій частині є необґрунтованими.

Колегія суддів також не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що кошти, які були повернуті ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на поточний рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" є вкладом в розумінні Закону № 4452-VI, а до спірних правовідносин слід застосовувати п. 15 Перехідних положень Закону № 4452-VI, адже ПАТ "Банк Михайлівський", при укладанні Договору банківського рахунку №980-051-000230276 від 28 квітня 2016 року не повідомляв позивача про непоширення на кошти, передані ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", відповідних гарантій.

Так, у абзаці четвертому частини першої статті 26 Закону №4452-VI визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно п. 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону №4452-VI, вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

В даному випадку кошти в сумі 101 475,4 грн, які обліковувались на рахунку позивача в ПАТ "Банк Михайлівський" формально підпадають під визначення вкладу. Водночас, вказані кошти були зараховані на рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" на виконання договорів відступлення прав вимоги, які визнані нікчемними, тому й операція із зарахування таких коштів на рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" не може створювати жодних юридичних наслідків, отже вказані кошти не можуть вважатись вкладом в розумінні Закону №4452-VI.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" від 15 листопада 2016 року № 1736-VIII (далі - Закон №1736-VIII), який набрав чинності 19 листопада 2016 року, статтю 55 Закону №4452-VI доповнено частиною 5 наступного змісту: "У разі виконання банком функцій повіреного, агента, іншого представника або посередника із залучення коштів фізичних осіб на користь третіх осіб (включаючи небанківські фінансові установи) банк зобов'язаний попередньо ознайомити у письмовій формі фізичних осіб про те, що такі кошти не є банківським вкладом фізичної особи, на який поширюються гарантії, встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Крім того, Законом №1736-VIII розділ X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №4452-VI доповнено пунктом 15 такого змісту: "До вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв'язку з їх прирівнянням до вкладників".

Колегія суддів звертає увагу, що договір № 980-051-000230276 укладений 28.04.2016 між ОСОБА_2 та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" без участі ПАТ "Банк Михайлівський" як повіреного, а кошти, що вносились та отримувались за таким договором не є вкладом в розумінні Закону №4452-VI. Крім того, в такому разі ПАТ "Банк Михайлівський" звільнений від обов'язку, передбаченого ч.5 ст.55 Закону №4452-VI.

Посилання позивача на договір № 980-051-000230276 від 28.04.2016, як на доказ виконання ПАТ "Банк Михайлівський" функцій повіреного в розумінні ч.5 ст.55 та п.15 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №4452-VI, колегія суддів вважає необґрунтованими. Так, вказаний договір є договором добровільного страхування фінансових ризиків і укладений між ОСОБА_2 та ПАТ "Страхова компанія "Форте", від імені якої діяв як повірений ПАТ "Банк Михайлівський", згідно вказаного договору жодні кошти від позивача, в тому числі й до ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", не залучались.

З урахуванням наведених обставин в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень підтвердив правомірність своїх дій, а позивачем не доведено протилежного, суд вважає, що відсутні підстави для захисту прав позивача у судовому порядку шляхом зобов'язання відповідача вчиняти вказані дії.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" задовольнити.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 квітня 2018 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Смілянець Е. С.