Справа № 826/17938/17
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2018 року № 826/17938/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., при секретарі Прокопенко О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства «Укрпластик»
доДержавної фіскальної служби України
про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,-

за участю представників сторін:

представника позивача - Лисенко М.М., Рябоконь Т.В., Білик О.Б.

представника відповідача - Галицька Д.І.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Укрпластик» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Укрпластик») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (далі по тексту - відповідач, ДФС України), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України по незабезпеченню автоматичного збільшення значення суми податку на додану вартість, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення на підставі поданих уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок у розмірі 7 446 943,00 грн. в системі електронного адміністрування податку на додану вартість;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України збільшити значення суми податку на додану вартість, на яку позивач має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення на підставі поданих уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок у розмірі 7 446 943,00 грн. в системі електронного адміністрування податку на додану вартість;

- визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України по незабезпеченню автоматичного збільшення значення суми податку на додану вартість, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення за розрахунками коригування податкових зобов'язань у розмірі 21 171 553,20 грн. в системі електронного адміністрування податку на додану вартість;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України збільшити значення суми податку на додану вартість, на яку позивач має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення за розрахунками коригування податкових зобов'язань у розмірі 21 171 553,20 грн. в системі електронного адміністрування податку на додану вартість;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом п'яти робочих днів з дня набрання постановою у даній справі законної сили;

- судові витрати зі сплати судового збору покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що наведені ПАТ «Укрпластик» показники в уточнюючих розрахунках податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітні періоди, зокрема, листопад 2014 року, грудень 2014 року, січень та лютий 2015 року, мали б бути враховані при автоматичному збільшенні суми, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування, на суму від'ємного значення у розмірі 7 446 943,00 грн., що виникло в період до 01 лютого 2015 року. Крім того, позивач стверджує, що помилково та/або надміру сплачені грошові зобов'язання з податку на додану вартість вважаються погашеними одночасно із збільшенням суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначеної пунктом 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України, а відтак існуюче на 01 липня 2015 року значення реєстраційної суми податку не зникало, а збільшувалось контролюючим органом на рахунку платника податку. Тобто, на думку позивача, сума розрахунків коригування податкових зобов'язань також мала б бути врахована при автоматичному збільшенні суми, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування, а саме на суму від'ємного значення у розмірі 21 171 553,20 грн.

Представник податкового органу у відзиві на позовну заяву зазначив, що сума від'ємного значення по уточнюючому розрахунку до декларації за листопад-грудень 2014 року, січень-лютий 2015 року на суму у розмірі 7 446 943,00 грн., не підпадає під норми пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України та, відповідно, не може бути врахована в СЕА, оскільки уточнюючі розрахунки подано 19 грудня 2017 року та 20 грудня 2017 року відповідно, тобто після збільшення показників формули, яке відбулось разово - 03 серпня 2015 року. Представник відповідача наголосив на тому, що збільшення суми від'ємного значення ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ, відповідно до Порядку електронного адміністрування ПДВ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №569 від 16 жовтня 2014 року, здійснювалось одноразово за червень 2015 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 січня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2018 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю та просила суд його задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечувала.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників процесу, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Укрпластик» складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з липня 2014 року по грудень 2014 року на компанію «PAPHOSA HOLDINGS LIMITED» податкові накладні на суму 44 801 659,95 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 7 466 943, 33 грн., що відображено у додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість за період з липня 2014 року по грудень 2014 року.

Крім того, в період з січня 2015 року по травень 2015 року позивачем складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних на ім'я компанії «PAPHOSA HOLDINGS LIMITED» податкові накладні на загальну суму 127 029 319,20 грн., у т.ч. ПДВ у сумі 21 171 553,20 грн., на підтвердження чого позивачем надано податкову звітність з податку на додану вартість за вказаний період.

Позивач зазначає, що ним помилково було нараховано податкові зобов'язання з ПДВ за ставкою 20 % на послуги з переробки товару, наданого нерезидентом, які відповідно до вимог абзацу б) підпункту 195.1.3 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою.

У зв'язку з наведеним, ПАТ «Укрпластик» надіслано уточнюючі декларації з ПДВ за листопад, грудень 2014 року, а також січень, лютий 2015 року, на підставі яких позивач наполягає на поверненні суми від'ємного значення ПДВ з метою збільшення реєстраційної суми в СЕА ПДВ та наданні позивачу права на застосування, відповідно до підпункту 4 пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, в частині автоматичного збільшення суми, на яку підприємство має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначене пунктом 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України, у розмірі 7 466 943,00 грн. надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість, що виникла у період до 01 лютого 2015 року.

Також, через не здійснення податковим органом у СЕА зменшення податкового зобов'язання з ПДВ на суму 21 171 553,20 грн., 28 липня 2017 року ПАТ «Укрпластик» звернулось до Державної фіскальної служби України та Офісу великих платників податків ДФС із запитами щодо вжиття останніми заходів зі збільшення у системі електронного адміністрування ПДВ суми реєстраційного ліміту на суму від'ємного значення у розмірі 7 446 943,00 грн., що була відображена у рядку 24 уточнюючих податкових декларацій з ПДВ за період з липня 2014 року по грудень 2014 року, а також на суму розрахунків коригувань у розмірі 21 171 553,20 грн., яка відображена у податкових накладних, складених у період з січня 2015 року по травень 2015 року та у якому здійснено реєстрацію даних розрахунків коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У відповідь на вказаний запит Державна фіскальна служба України листом №19188/6/99-99-12-05-01-15 від 29 серпня 2017 року повідомила, що розрахунки коригування, складені починаючи з 01 липня 2015 року до податкових накладних, складених до 01 липня 2015 року, під час обрахунку показників формули ?НаклОтр та ?НаклВид враховуються, якщо податкові накладні підлягали наданню покупцям - платникам податку та не враховуються, якщо податкові накладні були складені на покупців - неплатників ПДВ.

Листом №49130/10/28-10-41-09-08 від 19 вересня 2017 року Офіс великих платників податків ДФС повідомив ПАТ «Укрпластик», що збільшення реєстраційної суми на суму від'ємного значення здійснюється одноразово за результатами податкової звітності за червень 2015 року та не підлягає перерахунку внаслідок уточнення показників такої звітності. Результати уточнення показників звітності за червень 2015 року у частині збільшення рядка 24 декларації з ПДВ підлягають відображенню в податковій декларації того звітного періоду, в якому було подано уточнюючий розрахунок.

Вказане зумовило позивача на звернення до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Основні принципи функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість визначено статтею 200-1, якою було доповнено вказаний Кодекс згідно Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», що набрав законної сили з 01 січня 2015 року.

Так, згідно пунктом 200-1.1. статті 200-1 Податкового кодексу України, система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку:

суми податку, що містяться у складених (у редакції, чинній до 31 грудня 2016 року, тобто в період подання основної податкової звітності) - виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних;

суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України;

суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість;

суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;

інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» затверджено Порядок електронного адміністрування ПДВ, яким визначено механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - податок), особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (далі - розрахунки коригування) у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків (далі по тексту - Порядок №569).

Згідно пункту 1 Порядку №569, система електронного адміністрування податку запроваджується поетапно: на перехідний період (до 1 липня 2015 року або іншої дати, визначеної окремим рішенням Верховної Ради України про скорочення такого періоду) - у тестовому режимі; із зазначеної дати - на постійній основі.

При цьому, пунктом 35 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено, що період з 1 лютого 2015 року до 1 липня 2015 року є перехідним періодом, протягом якого реєстрація податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється без обмеження сумою податку, обчисленою за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 Порядку №569 рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі - електронний рахунок) - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти з власного поточного рахунка у сумі, необхідній для досягнення розміру суми, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань. Кошти з такого рахунка підлягають перерахуванню до бюджету та/або на спеціальний рахунок.

29 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» №643-VIII (далі по тексту - Закон України від 16 липня 2015 року №643-VIII), спрямований на вдосконалення роботи системи електронного адміністрування ПДВ, яким внесено зміни до статті 200-1 та розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу щодо адміністрування податку на додану вартість в системі електронного адміністрування податку.

Так, згідно пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України, платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (?Накл), обчислену за такою формулою: ?Накл = ?НаклОтр + ?Митн + ?ПопРах + ?Овердрафт - ?НаклВид - ?Відшкод - ?Перевищ, де:

?НаклОтр - загальна сума податку за отриманими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковими накладними, складеними платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

?Митн - загальна сума податку, сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України;

?ПопРах - загальна сума поповнення з поточного рахунку платника податку рахунка в системі електронного адміністрування податку, в тому числі рахунків у системі електронного адміністрування податку платника - сільськогосподарського підприємства, що обрало спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, зазначених у підпунктах «а» - «в» пункту 200-1.2 цієї статті.

?Овердрафт - сума середньомісячного розміру сум податку, які за останніх 12 звітних (податкових) місяців були задекларовані платником до сплати до бюджету та погашені чи розстрочені або відстрочені, а також задекларовані платником - сільськогосподарським підприємством, що обрав спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу.

?НаклВид - загальна сума податку за виданими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

?Відшкод - загальна сума податку, заявлена платником до бюджетного відшкодування з урахуванням сум коригувань, проведених за результатами перевірок;

?Перевищ - загальна сума перевищення податкових зобов'язань, зазначених платником у поданих податкових деклараціях з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків до них, над сумою податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Порядок та строки врахування таких сум зменшення в поповнення рахунка в системі електронного адміністрування податку встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Показники формули, визначеної цим пунктом, обраховуються з 1 липня 2015 року. Під час обрахунку показників ?НаклОтр та ?НаклВид також використовуються розрахунки коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, до податкових накладних, складених до 1 липня 2015 року, що підлягали наданню покупцям - платникам податку. Для обрахунку показників ?НаклОтр, ?НаклВид та ?Митн використовуються документи (податкові накладні, розрахунки коригування, митні декларації, аркуші коригування та додаткові декларації), складені починаючи з 1 липня 2015 року.

Під час обрахунку суми ?Накл також використовуються показники, визначені пунктами 34, 34-1 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу.

У свою чергу, пунктом 34 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено, що станом на третій робочий день після дати набрання чинності Законом України від 16 липня 2015 року №643-VIII зареєстрованим платникам податку значення суми податку (позитивне або від'ємне), на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначене пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, та значення усіх її складових, визначених цим Кодексу, дорівнюють нулю, крім значень її складових ?НаклОтр, ?НаклВид та ?Митн, що були сформовані починаючи з 1 липня 2015 року.

Зареєстрованим платникам податку таке значення автоматично збільшується контролюючим органом, зокрема, до 31 липня 2015 року для платників податків, що застосовують звітний (податковий) період місяць, без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено в податковій звітності з податку на додану вартість, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або відображаються операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за червень 2015 року. На таку суму платником податку збільшується розмір суми податкового кредиту за звітний (податковий) період (липень 2015 року).

Суми такого від'ємного значення можуть бути перевірені контролюючим органом у загальновстановленому порядку.

Для забезпечення реалізації норм Закону України від 16 липня 2015 року №643-VIII, ДФС України розробила План заходів з удосконалення СЕА, розділом III якого передбачено обнуління показників та перерахунок суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкову накладну/розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), для зареєстрованих платників податку наступним чином:

- з 00 годин 00 хвилин 3 серпня 2015 року (на початок третього робочого дня після дня набрання чинності Законом України від 16 липня 2015 року №643-VIII) ДФС буде проведено обнуління суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкову накладну/розрахунок коригування в ЄРПН (?Накл), сформовану відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 та пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, та значення усіх її складових, визначених Податкового кодексу України, крім показників ?НаклОтр, ?Митн та ?НаклВид, що були сформовані, починаючи з 1 липня 2015 року.

Протягом 3 серпня 2015 року (третього робочого дня після дня набрання чинності Законом №643-VIII) сума ?Накл зареєстрованим платникам податку збільшиться на:

суму середньомісячного розміру сум ПДВ, задекларованих платником до сплати до бюджету та погашених або розстрочених за останні 12 звітних місяців/4 квартали (?овердрафт);

суму помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з ПДВ станом на 01 липня 2015 (?Перепл);

суму від'ємного значення податку, непогашеного станом на 01 липня 2015 року та задекларованого платником у рядках 24 та 31 податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року;

суму залишків коштів на електронних рахунках платників у системі електронного адміністрування ПДВ станом на початок робочого дня 3 серпня 2015 року за вирахуванням сум, заявлених платником у складі податкової звітності з податку за звітний (податковий) період за червень 2015 року до перерахування з електронного рахунку до бюджету в рахунок сплати податкових зобов'язань з податку та/або на поточний рахунок платника відповідно до пункту 200-1.6 статті 200-1 цього Кодексу, також така сума зменшується на суму податкових зобов'язань, задекларованих платником за звітний (податковий) період за червень 2015 року/II квартал 2015 року.

На кінець третього робочого дня після дня набрання чинності Законом №643-VIII сума податку, на яку платник має право зареєструвати податкову накладну/розрахунок коригування в ЄРПН (?Накл), буде обрахована на підставі оновлених значень усіх її складових та інших показників, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України.

При цьому, планом заходів окремо зазначено, що у зв'язку із переведенням роботи системи електронного адміністрування ПДВ в штатний режим, починаючи з 04 серпня 2015 року реєстрація в ЄРПН податкових накладних та розрахунків коригування, складених до 1 липня 2015 року, здійснюватиметься без обмеження сумою ?Накл.

Виходячи із наведеного в сукупності та враховуючи, що позивачем задекларовані показники, сума податку, на яку останній має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, у відповідності до положень пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, підлягала автоматичному збільшенню у системі електронного адмініструванні ПДВ на суму 28 618 496,20 грн.

Однак, відповідачем на момент розгляду справи, не надано суду доказів перенесення та відображення задекларованого позивачем від'ємного значення ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ у розмірі 28 618 496,20 грн., що були відображені у розмірі 7 446 943,00 грн. у рядку 24 уточнюючих податкових декларацій з ПДВ за період з липня 2014 року по грудень 2014 року, а також у сумі 21 171 553,20 грн., яка відображена у податкових накладних, складених у період з січня 2015 року по травень 2015 року та у якому здійснено реєстрацію даних розрахунків коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Також, суд не приймає до уваги доводи податкового органу, що позивачем податкова декларація з податку на додану вартість за червень 2015 року подана після граничного терміну подання, а тому не приймає участі у формулі розрахунку суми, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН, оскільки за змістом підпункту 4 пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України визначальним фактором для автоматичного збільшення реєстраційної суми у системі електронного адміністрування ПДВ на суму від'ємного значення, непогашеного станом на 01 липня 2015 року, є зазначення такої суми саме в податковій звітності з податку на додану вартість за червень 2015 року.

Суд звертає увагу, що ні підпункт 4 пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, ні будь-які інші положення податкового законодавства не передбачають втрату платником податків права на автоматичне збільшення суми податку, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у зв'язку із несвоєчасним поданням податкової звітності за червень 2015 року.

Додатково суд вважає за необхідне зазначити, що форми і порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість у період виникнення спірних правовідносин були встановлені Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 23 вересня 2014 року №966 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 січня 2015 року №13), який був чинний до 31 січня 2016 року, а з 01 лютого 2016 року набрав чинності наказ Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21 «Про затвердження форм і Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість».

Згідно Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 23 вересня 2014 року №966 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 січня 2015 року №13), у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року у рядку 24 зазначається сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, яке виникло починаючи з лютого 2015 року, а в рядку 31 сума непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, яке виникло у податкових періодах до 01 лютого 2015 року.

Згідно наказу Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21 «Про затвердження форм і Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду зазначається у рядку 21 податкової декларації з податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Норми статті 200-1 та пункту 34 підрозділу 2 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України не містять положень, які унеможливлюють внесення змін до податкової звітності з податку на додану вартість за червень 2015 року в межах строку давності, визначеного статтею 102 Податкового кодексу України (не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації), і зокрема, уточнення показників суми від'ємного значення ПДВ за червень 2015 року. Загальний порядок виправлення платниками податків помилок, допущених у податковій звітності, встановлений у статті 50 Податкового кодексу України, також не містить виключень для даного випадку.

Судом встановлено, що відповідач після початку роботи системи електронного адміністрування ПДВ у штатному режимі на постійній основі, отримавши у грудні 2017 року подані позивачем уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, не забезпечив відображення цього показника у системі електронного адміністрування ПДВ.

Водночас, прийняття вказаних уточнюючих розрахунків підтверджується квитанціями №2 від 07 та 20 грудня 2017 року.

При цьому, за змістом підпункту 4 пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, визначальним фактором для автоматичного збільшення реєстраційної суми у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, є зазначення такої суми саме в податковій звітності з ПДВ платника податку.

В свою чергу, згідно пункту 1 Наказу Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», до податкової звітності належать, зокрема, і податкова декларація з податку на додану вартість, і уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок.

Аналогічні положення містилися і у чинному на момент подання позивачем основних податкових декларацій з податку на додану вартість за період листопад-грудень 2014 року та січень-лютий 2015 року Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість (пункт 8 розділу 1), затвердженого наказом Міністерства фінансів України 23 вересня 2014 року №966 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 січня 2015 року №13).

Отже, уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний період листопад-грудень 2014 року та січень-лютий 2015 року, подані ПАТ «Укрпластик» у грудня 2017 року до контролюючого органу, є однією з форм податкової звітності з ПДВ, а отже сформовані у ньому позивачем показники (за умови правильності їх заповнення) повинні бути враховані відповідачем при автоматичному збільшенні суми, на яку ПАТ «Укрпластик» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування, на величину від'ємного значення у вказані періоди.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність Державної фіскальної служби України, яка полягає у незабезпеченні автоматичного збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суми, на яку ПАТ «Укрпластик» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення у розмірі 28 618 496,20 грн. у системі електронного адміністрування податку на додану вартість у визначений законом термін.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 17 травня 2017 року №К/800/30657/16, від 13 грудня 2017 року №К/800/14388/17.

Згідно статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна юридична особа має право на мирне володіння своїм майном. Конвенція, залишаючи за державною владою велику свободу відносно рішень в сфері економічної та соціальної політики, підтверджує, що таке втручання в гарантовані права не буде правильним.

Мирне володіння означає, що порушення принципу, встановленому у першому реченні, може мати місце і за відсутності прямого або фізичного втручання у право власності. Так, наприклад, порушення може мати форму позбавлення можливості використати власність, ненадання дозволів, або інших форм перешкоджання реалізації права власності, що є наслідком застосування законодавства або заходів органів державної влади/рішення Європейського суду у справі Wiggins v.Unated Kingdom Appl. 7456/76 (1976).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 p.), суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід'ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу (Лист Верховного Суду України від 01 липня 2013 року «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ»).

Відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

В даному випадку суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача збільшити суму податку на додану вартість, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення у загальному розмірі 28 618 496,20 грн.

Частиною 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналіз вказаної правової норми дає суду підстави стверджувати, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суду є правом суду, а не обов'язком.

Таким чином, з огляду на те, що судом не вбачається необхідності в даному випадку встановлювати судовий контроль, у задоволені вимоги позивача в цій частині слід відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, належним чином не доведено відсутність у його діях бездіяльності з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Укрпластик» задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України по незабезпеченню автоматичного збільшення значення суми податку на додану вартість, на яку Публічне акціонерне товариство «Укрпластик» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення на підставі поданих уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок у розмірі 7 446 943 (сім мільйонів чотириста сорок шість тисяч дев'ятсот сорок три) гривні 00 копійок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

3. Зобов'язати Державну фіскальну службу України збільшити значення суми податку на додану вартість, на яку Публічне акціонерне товариство «Укрпластик» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення на підставі поданих уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок у розмірі 7 446 943 (сім мільйонів чотириста сорок шість тисяч дев'ятсот сорок три) гривні 00 копійок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

4. Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України по незабезпеченню автоматичного збільшення значення суми податку на додану вартість, на яку Публічне акціонерне товариство «Укрпластик» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення за розрахунками коригування податкових зобов'язань у розмірі 21 171 553 (двадцять один мільйон сто сімдесят одна тисяча п'ятсот п'ятдесят три) гривні 20 копійок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

5. Зобов'язати Державну фіскальну службу України збільшити значення суми податку на додану вартість, на яку ПАТ «Укрпластик» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення за розрахунками коригування податкових зобов'язань у розмірі 21 171 553 (двадцять один мільйон сто сімдесят одна тисяча п'ятсот п'ятдесят три) гривні 20 копійок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість;

6. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Укрпластик» (02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 1, ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6400 (шість тисяч чотириста) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко