Справа № 127/16051/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2018 року

Київ

справа №127/16051/16-а

адміністративне провадження №К/9901/10631/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 127/16051/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації про зобов'язання нарахувати субсидію, відшкодування моральної шкоди та матеріальних витрат, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області, прийняту 08 вересня 2016 року у складі судді Овсюк Є.М. та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду, прийняту 22 листопада 2016 року у складі колегії суддів: головуючого - Сапальової Т.В., суддів: Боровицького О.А., Матахнюка Д.Б.,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації про зобов'язання нарахувати субсидію та відшкодування моральної шкоди у розмірі 500000 грн. і матеріальних витрат у розмірі 300 грн.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 вересня 2016 року позов задоволено частково, зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації нарахувати ОСОБА_1 житлову субсидію, починаючи з дня звернення 06 жовтня 2015 року, в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальних витрат та моральної шкоди відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року постанову суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500000 грн. Прийнято у цій частині нову постанову. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500000 грн. задоволено частково. Постановлено стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Суди встановили, що в жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про призначення їй житлової субсидії, оскільки розмір пенсії позивача позбавляв її об'єктивної можливості сплачувати комунальні платежі.

У березні 2015 року, на свою заяву, позивач отримала відмову в призначенні субсидії, в якій відповідач посилається на частину 5 статті 6 Закону України «Про захист персональних даних», відповідно до якої обробка персональних даних здійснюється за згодою суб'єкта персональних даних, проте, оскільки, ОСОБА_1 відмовилась надати згоду на обробку її персональних даних в електронному вигляді, то Управління праці та соціального захисту населення позбавлено можливості нарахувати їй житлову субсидію.

Однак, як встановлено, ОСОБА_1 у жовтні 2015 року надала відповідачу згоду на обробку її персональних даних та просила провести перевірку наданих нею відомостей на паперовій основі.

Розгляд питання про призначення ОСОБА_1 житлової субсидії тривав дев'ять місяців, у зв'язку з чим, на думку ОСОБА_1, їй завдано моральної шкоди у розмірі 500000 грн. і матеріальних витрат у розмірі 300 грн.

У касаційній скарзі позивач заявив вимогу про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанції у частині відмови у задоволенні позову та ухвалення нового рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зокрема, у касаційній скарзі зазначено, що протиправність відмови відповідачем у призначенні субсидії завдало душевних страждань та призвело до смерті її чоловіка.

У заперечення проти касаційної скарги відповідач просить залишити її без задоволення у зв'язку необґрунтованістю.

Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

Положеннями статті 56 Конституції України, гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Суд звертає увагу, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Позивач не погоджується з розміром присудженого відшкодування.

Суд звертає увагу, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В обґрунтування своїх вимог щодо відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 вказувала, що протягом строку, в який вирішувалось питання про призначення їй житлової субсидії, вона перебувала у важкому моральному стані у зв'язку з відмовою відповідача у призначенні належної їй за законом субсидії, що могло позбавити її можливості сплачувати комунальні платежі та утримувати житло. Крім того, увесь цей час чоловік позивача тяжко хворів та помер, що поглибило її страждання.

Проте, суд апеляційної інстанції не вказав, яким чином присуджена сума відшкодування співвідноситься з характером правопорушення, який ступінь вини відповідача, або на підставі якого закону суд дійшов висновку про відшкодування шкоди незалежно від вини.

Не надано оцінки й іншим обставинам, на які посилається позивач, а саме, що протиправність відмови відповідачем у призначенні субсидії призвело до смерті її чоловіка.

Суд касаційної інстанції, відповідно до положень частини 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Пунктом 1 частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про скасування судового рішення суду апеляційної інстанції повністю з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року у справі № 127/16051/16-а скасувати повністю і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду