Справа № 702/210/18
Суддя: Мазай Н. В.
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 702/210/18
Провадження № 2-а/702/12/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2018 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Мазай Н. В.

з секретарем : Ясінською О.А.

сторони : не з"явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції України в Одеській області, інспектора 2 батальйону 3 роти УПП в Одеській області ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів про визнання дій незаконними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення посилаючись на те, що постановою (надалі - Постанова) інспектора 2 батальйону 3 роти УПП в Одеській області ОСОБА_2 (надалі - відповідач) від 10.03.2018 року серії ЕАА № 319566 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-2 КУпАП та накладено штраф в сумі 510 грн. за те, що 10.03.2018 року о 12 год. 50 хв., на автодорозі в с. Дачне автодороги Київ-Одеса він, керуючи автомобілем НОМЕР_1 з напівпричепом (цистерна) TRAILOR SYY3CE, д.н.з. НОМЕР_2, до цього перевозилося ДТ-3-к5 сорт F СТБ 1658-2015 з порушенням спеціальних правил, а саме у додатковому обладнанні транспортного засобу відсутні засоби захисту органів дихання (протигаз), чим порушив вимоги п.22.5 ПДР України. З даною постановою відповідача він не згоден повністю та вважає її незаконною, оскільки він не порушував ПДР України з наступних підстав: при складанні протоколу та розгляду справи по суті на місці і винесенні постанови відповідачем було допущено ряд порушень норм чинного законодавства України, а саме, на його законну вимогу: не наведено достатніх і допустимих доказів, нібито, скоєного правопорушення, не з'ясовано характер вчиненого діяння, дані про особу, її майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, що є самостійною підставою для скасування постанови. У працівників поліції немає жодних доказів скоєння ним адміністративного правопорушення, а оскаржувана постанова винесена суто на припущеннях працівника поліції. Відповідно до п.22.5 ПДР, на який посилається у своїй постанові відповідач, йдеться про те, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів. Станом на дату винесення постанови, а саме 10.03.2018 року в Україні були чинними одні спеціальні Правила дорожнього перевезення, затверджені Наказом МВС №822 від 26.07.2004 року, відповідно до підпункту «в» п.5.6 ст.5 кожна транспортна одиниця, що здійснює перевезення небезпечних вантажів, в обовязковому порядку укомплектовується таким обладнанням: під час перевезення небезпечних вантажів, для яких у Переліку небезпечних вантажів, наведеному в таблиці А глави 3.2 додатка А до ДОПНВ, зазначені номери зразків знаків небезпеки 2.3 або 6.1 : - додатково засобами захисту органів дихання, необхідними для аварійного покидання транспортного засобу, для кожного члена екіпажу транспортного засобу. На його пояснення, що автомобіль, яким він керував, позначено знаком небезпеки 3: - до якого й відноситься рівень небезпеки пального ДТ-3-к5 сорт F СТБ 1658, а тому необхідності в додатковому облаштуванні засобами захисту органів дихання не було. До того ж, відповідач сам вказав, що пальне ДТ-3-к5 сорт Б СТБ 1658-2015 перевозилось «до цього», тобто, під час зупинки його ТЗ цистерна була порожньою, а тому насправді жодної небезпеки його ТЗ не ніс, як йому, водію, так і іншим учасникам дорожнього руху. В обґрунтування позову посилається на ст.71 КАС України, ч.2 ст.19 Конституції України, ст.ст. 258, 268, 278, 283, 293 КУпАП. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідач виніс постанову відносно нього відразу після висловлення звинувачень. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, зокрема, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Тим самим відповідач грубо порушив вимог ст.ст.278, 279 КУпАП. Таким чином, вищевикладені факти підтверджують незаконність дій відповідача, а постанова підлягає скасуванню, дії працівника поліції мають бути визнані незаконними. Просить визнати дії інспектора 2 батальйону 3 роти УПП в Одеській області ОСОБА_2, який виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАА № 319566 від 10.03.2018 року незаконними, постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАА № 319566 від 10.03.2018 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, у виді штрафу в сумі 510 грн. скасувати, справу відносно нього про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП закрити.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ " Про судоустрій і статус суддів", районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився. Про дату час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримує повністю.

Представник відповідача ГУНП України в Одеській області в судове засідання не з»явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідач інспектор 2 батальйону 3 роти УПП в Одеській області ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення та виходить з наступного.

Відповідно до постанови серії ЕАА № 319566 від 10.03.2018 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень (а.с.5). Згідно змісту оскаржуваної постанови, 10.03.2018 року о 12:15 в с. Дачне км автодороги Київ-Одеса, водій керував автомобілем НОМЕР_3 з напівпричіпом (цистерна) TRAILOR SYY3CE д.н.з СА4141ХР, до цього перевозилось ДТ-3-к5 сорт F СТБ 1658-2015 з порушенням спеціальних правил, а саме у додатковому обладнанні т.з. відсутні засоби захисту органів дихання, чим порушив п.22.5 ПДР України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 132-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Перевезення небезпечних вантажів по території України регламентуються вимогами Законів України "Про перевезення небезпечних вантажів", "Про приєднання України до Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ)".

Підпункт 22.5 ПДР України визначає, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до вимог пункту 5.6 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених Наказом МВС України № 822 від 26.07.2004 року (зі змінами та доповненнями) (далі Правила) кожна транспортна одиниця, що здійснює перевезення небезпечних вантажів, має комплектуватись предметами додаткового обладнання, перелік яких визначається залежно від номерів зразків знаків небезпеки, зазначених для небезпечних вантажів, що перевозяться, у таблиці А глави 3.2 додатка А ДОПНВ (надалі - Перелік небезпечних вантажів).

Транспортна одиниця в обов'язковому порядку повинна бути укомплектована таким додатковим обладнанням: під час перевезення небезпечних вантажів, для яких у Переліку небезпечних вантажів зазначені номери зразків знаків небезпеки 3, 4.1, 4.3, 8 або 9, додатково: - лопатою; - тентом для накриття каналізаційних колекторів (дренажною пасткою); - пластмасовим контейнером для залишків небезпечних вантажів.

Тобто, відповідно до вищезазначеного Переліку небезпечних вантажів з номером зразку знаку небезпеки 3, наявність додаткового обладнання у виді засобів захисту органів дихання, необхідними для аварійного покидання транспортного засобу, для кожного члена екіпажу транспортного засобу не вимагається.

Доказів того, що транспортний засіб позивача, позначений іншим номером зразку знаку небезпеки, суду не надано.

Позивачем надано суду фототаблицю з зображенням транспортного засобу з напівпричіпом (цистерна) з д.н.з. НОМЕР_4, який позначено номером зразку знаку небезпеки 3.

Відповідач, надані позивачем докази не спростував, в судове засідання не з"явився, клопотання про визнання їх неналежними до суду не направив.

Крім того, відповідно до змісту оскаржуваної постанови, працівник поліції вказує на те, що пальне ДТ-3-к5 сорт F СТБ 1658-2015 перевозилось «до цього», тобто, під час зупинки ТЗ цистерна була порожньою.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, що крім оскаржуваної постанови, жодні інші підтверджуючі докази, які б свідчили про вчинення правопорушення позивачем, відсутні.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставно ї притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи прj адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо.

Частинами 1 та 2 ст.7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституціїта законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцієюта законами України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11вересня 1997 року та є обовязковою.

У п.26 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Перевіривши законність і обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, суд приходить до висновку, що відповідачем, як суб»єктом владних повноважень, у суді жодним чином не доказано правомірності свого рішення, не надано суду достатньо доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП, а позивач вказує на протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому право останнього є порушеним, у зв»язку з чим воно підлягає до захисту судом шляхом задоволення вказаного позову.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Однак, суд вважає, що зазначена постанова, складена поліцейським, як суб'єктом владних повноважень, є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ. Будь-яких інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем не надано, а тому, суд вважає, що виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, враховуючи, що при винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення інспектором патрульної поліції допущено порушення прав позивача, та не надано відповідачем належних та допустимих доказів правомірності постанови, тому, з цих підстав, суд вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП є неправомірною та підлягає скасуванню, а позов в цій частині задоволенню.

Оскільки судом задоволено вимогу позивача про скасування постанови, суд вважає, що позов в частині визнання дій працівника поліції незаконними, також підлягає до задоволення, оскільки є похідним від вимоги про скасування постанови в зв»язку з її невідповідністю вимогам закону.

Враховуючи те, що суду не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, яке зазначено в оскаржуваній постанові, суд вважає, що вимога про закриття провадження у справі також підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита, а тому судові витрати, відповідно до ст. 139 КАС України суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 77, 78, 79, 229, 241-246, 250, 295, 296 КАС України, Законом України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. № 3353, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за N 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, N 1408/27853, Законом України «Про Національну поліцію» № 580-VIIІ від 02.07.2015 року, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити повністю.

Визнати дії інспектора 2 батальйону 3 роти УПП в Одеській області ОСОБА_2 (вул. Єврейська, 12 м. Одеса) при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАА № 319566 від 10.03.2018 року неправомірними.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАА № 319566 від 10.03.2018 року про накладення відносно ОСОБА_1 ( вул. Санаторна, 17 м .Монастирище Черкаської області) адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, у виді штрафу в сумі 510 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: Н.В. Мазай