Справа № 281/167/18
Суддя: Свинченко Г. Д.
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/167/18
Провадження по справі 2-а/281/25/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2018 року смт Лугини
Лугинський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Свинченко Г.Д.,
за участю:
секретаря судового засідання Гельвейчук І.А.,
представника позивача Бовсунівського О. В.
представника відповідача Нечуя В.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Лугинського районного суду Житомирської області, в смт Лугини адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконувача обов`язків завідувача Лугинського РС УДМС України в Житомирській області Старовойт Оксани Аркадіївни про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
В С Т А Н О В И В:
13.03.2018 захисник Бовсуновський О.В. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з зазначеним позовом мотивуючи його наступним.
28.02.2018 відповідачем була винесена постанова ПН МЖТ № 032137 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за порушення вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства на території України».
Представник позивача вважає, що вищевказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з таких підстав.
ОСОБА_1 було затримано 28.02.2018 безпідставно, без складання будь-яких процесуальних документів в смт Лугини, неподалік Лугинського ВП працівниками відділу превенції та доставлено до Лугинського РС УДМС де за їх наполеглими вимогами було складено протокол та винесено постанову.
При цьому на пояснення ОСОБА_1 , що у нього є всі необхідні документи, щоб підтвердити законність перебування на території України, ні працівники поліції, ні відповідач по справі уваги не звернули.
Вважає, що відповідачем було порушено вимоги ст. ст. 268, 278, 279 КУпАП.
Також зазначає, що ОСОБА_1 не порушував вимог зазначених нормативних актів, оскільки рішенням суду визнано факт постійного його проживання на території України, а за таких обставин вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення та просить суд скасувати постанову серії ПН МЖТ № 032137 від 28.02.2018.
В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених в позовній заяві.
Представник відповідача - завідувач Лугинського РС УДМС Нечуй В.Б. в судовому засіданні адміністративний позов не визнав. Зазначив що оскаржувана постанова винесена в рамках закону, оскільки при складанні протоколу у них були відсутні відомості про те, що є рішення суду, яким встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України.
Судом встановлено, що постановою серії ПН МЖТ № 032137 прийнятої в.о. завідувача Лугинського РС УДМС України в Житомирській області ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП) та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.
Відповідно до вищезазначеної постанови, 28.02.2018 о 15 год. 40 хв. в АДРЕСА_1 , було виявлено ОСОБА_1 уродженця м. Телаві, Грузія, який на протязі трьох років проживає без документів на право проживання в Україні.
Винесенню оскаржуваної постанови передувало складення в.о. завідувача Лугинського РС УДМС України в Житомирській області Старовойт О.А. протоколу про адміністративне правопорушення від 28.02.2018, який за змістом порушення збігається із постановою.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Ч. 3 ст. 258 КУпАП вказує на те, що, посадова особа (уповноважений орган) повинен дотримуватися вимог ст. 183 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення їх у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для значення для правильного вирішення справи. При накладенні адміністративного стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до ст. 279 КУпАП Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Разом з тим відповідач по справі незаконно позбавила ОСОБА_1 можливості надати докази, які б засвідчили той факт, що він не є суб`єктом по ст. 203 КУпАП він не є ні іноземцем, ні особою без громадянства.
Як вбачається із свідоцтва про народження, виданого повторно №8 від 05.02.2016 ОСОБА_1 народився в м. Телаві, Грузія 20.07.1970.
Як вбачається з довідки, виданої Посольством Грузії, в Києві від 05.12.2016 №05/0028901/2016-02 Консульською службою Посольства Грузії в Україні підтверджено, що згідно висновку Агентства по розвитку державних сервісів Міністерства Юстиції Грузії № від 22.11.2016 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за представленими та здобутими документами не вважається громадянином Грузії.
Згідно довідки, виданої військовим комісаром Вільшанського районного військового ОСОБА_3 . Чечельницьким вбачається, що ОСОБА_1 з 12.08.1994 року перебуває на обліку у Вільшанському РВК. Підстава облікова картка до військового квитка серії НОМЕР_1 .
Як вбачається з довідки від 08.12.2016 № 180/02-46, виданої виконкомом Качкарівської сільської ради ОСОБА_1 дійсно проживав в АДРЕСА_2 , з липня 1991 року без реєстрації. Зареєструвався за вказаною адресою 10.09.1992 року та проживав до 03.02.1993.
Крім того, як вбачається з рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 23.11.2017 у справі №384/681/17 встановлено факт постійного проживання на території України ОСОБА_4 .
Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» та може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року.
Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року .
У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Таким чином можна прийти до висновку про те, що позивач у справі ОСОБА_1 , проживаючи на території України з липня 1991 року і по даний час, в тому числі станом на 24 серпня 1991 року, набув громадянства України в силу Закону.
Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог п.1 ч.1. ст. 20 КАС України - місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. по справі «Руїз Торіха проти Іспанії» Суд вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови від 28.02.2018, винесеної виконувачем обов`язків завідувача Лугинського РС УДМС України в Житомирській області Старовойт О.А. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 203 КпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 257-263, 295, 297 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до виконувача обов`язків завідувача Лугинського РС УДМС України в Житомирській області Старовойт Оксани Аркадіївни про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовільнити.
Постанову виконувача обов`язків завідувача Лугинського РС УДМС України в Житомирській області Старовойт Оксани Аркадіївни серії ПН МЖТ № 032137 від 28.02.2018 -скасувати.
Повний текст рішення суду буде виготовлений 06 квітня 2018 року.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трицяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного адміністративного суду
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Г.Д. Свинченко