Справа № 813/4023/17
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/14/18

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Гулида Р.М.,
суддів Кузьмича С.М., Улицького В.З.,
при секретарі судового засідання Гелецького П.В.,
за участю:
представника позивача Самардак М.М.,
представника відповідача Страхоцької А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2017 року (Головуючий суддя: Коморний О.І., ухвалено о 11 год. 59 хв. у м. Львів) у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, старшого лейтенанта ЗСУ, начальника рятувально-пошукової десантної групи в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 , старшого лейтенанта ЗСУ, льотчика-штурмана, в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 про визнання незаконними і скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, старшого лейтенанта ЗСУ, начальника рятувально-пошукової десантної групи в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 , старшого лейтенанта ЗСУ, льотчика-штурмана, в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 , в якому просила: визнати протиправним та скасувати наказ № 596 від 19.07.2017 р "Про проведення службового розслідування відносно прапорщика ОСОБА_1 "; визнати протиправним та безпідставним продовження терміну проведення службового розслідування, а результати службового розслідування нікчемними та анулювати їх; визнати протиправним та скасувати наказ від 19.10.2017 р № 867 "Про результати службового розслідування по факту невчасного прибуття фельдшера РПДГ прапорщика ОСОБА_1 в навчальне ПРЗ" в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення та зобов`язати командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 переглянути наказ №867 від 19.10.2017 та привести його у відповідність до вимог чинного законодавства; визнати факт приниження особистої гідності, порушення прав і свобод, несправедливого ставлення до ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 ; стягнути моральну шкоду у розмірі по 25 000 грн з кожного відповідача.
Заявою від 27.11.2017 позивач уточнила позовні вимоги, просила: зобов`язати командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 повторно розглянути у 10-денний термін акт та всі інші матеріали проведення службового розслідування, прийняти рішення за результатами повторного розгляду; визнати протиправними дії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо приведення ПРПС в готовність № 1 та повідомлення ОСОБА_1 про необхідність прибуття по готовності такими, що виходили за межі їх компетенції.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 19.07.2017 року відносно ОСОБА_1 проведено службове розслідування по факту запізнення до навчального ПРЗ при приведенні групи РПДГ в стан готовності №1. Вважає, що наказ про результати службового розслідування підлягає скасуванню, оскільки предметом розслідування були одні підстави та факти, а до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 притягнено за інші (відсутність на місці несення чергування, виявлення неповаги до свого безпосереднього командира, старшого за військовим званням, недотримання правил ввічливості і поведінки, не виконання законних вимог свого командира). Підставою скасування наказів від 19.07.2017 та 19.10.2017 р.р. № 596, № 867 про проведення службового розслідування та його результатів, на думку позивача, є незаконність дій ОСОБА_2 щодо правомірності його перебування на території аеродрому в/ч НОМЕР_1 та право давати команду льотчику-штурману повідомляти про збір групи за готовністю №1. По-третє, всупереч п.87 Дисциплінарного Статуту ЗСУ, дисциплінарне стягнення було накладено з пропущенням строків його накладення, а саме пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Також продовження термінів розслідування не було підтверджено наказами командира в/ч НОМЕР_1 , який призначив розслідування, а було продовжено особами, які не мали на це повноважень. Проведення розслідування було закінчено з порушенням термінів на 1,5 місяці, оскільки розпочалося 19.07.2017р. та мало бути закінчено 19.08.2017 р.
Окрім того, покликається на те, що підставою скасування оскаржуваних наказів від 19.07.2017 р., 19.10.2017 р. № 596, № 867 та визнання дій відповідачів протиправними є те, що в цілому їм передували неприязні стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Разом з тим, командир в/ч НОМЕР_1 полковник ОСОБА_4 , не бажаючи вникнути у суть конфліктних стосунків підлеглих, висловлюючи у відкритій формі своє упереджене ставленням до неї, не з`ясувавши дійсних обставин справи та не встановивши ступінь вини кожного із військовослужбовців, став на сторону її безпосереднього командира ОСОБА_2 .
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01.12.2017 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ командира в/ч НОМЕР_1 №867 від 19.10.2017 року "Про результати службового розслідування по факту невчасного прибуття фельдшера РПДГ прапорщика ОСОБА_1 в ПРЗ" в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - сувора догана.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено повністю.
Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 та Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України подали апеляційні скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову в частинні відмови у задоволенні решти позовних вимог та прийняти нову постанову, якою задоволити позовні вимоги повністю, а військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України просить скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційних скарг зазначають, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що і призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.
Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України слід задоволити, а ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити мотивуючи це наступним.
Судом першої інстанції встановлено, що з 1995 року ОСОБА_1 - прапорщик фельдшер-рятувальник РПДГ в/ч НОМЕР_1 проходила службу у в/ч НОМЕР_1 (м. Новий Калинів Самбірського району Львівської області). За участь у проведенні АТО в березні 2017 року була нагороджена орденом Княгині Ольги ІІІ ступеня.
Згідно наказу командира в/ч польова пошта НОМЕР_2 від 26.12.2016 року № 1150 Про організацію пошуково-рятувального забезпечення польотів, чергування поштово-рятувальних сил та засобів військової частини польова пошта НОМЕР_2 під час виконання польотів в частині, місцезнаходженням чергового екіпажу та пошуково-рятувальної і парашутно-десантної групи визначено будинок чергового екіпажу пошуково-рятувального вертольоту.
Згідно з наказом командира в/ч польова пошта НОМЕР_2 від 25.04.2017 року № 349 Про організацію пошуково-рятувального забезпечення польотів, чергування пошуково-рятувальних сил та засобів, проведення ними авіаційних робіт з пошуку і рятування в районі радіусом 250 км від аеродрому Калинів, команду на виліт з практичним підйомом подає оперативний черговий військової частини або керівник польотів, а також у разі перевірки готовності зазначених чергових сил і засобів з практичним підйомом, командир екіпажу має бути готовим здійснити виліт з готовності № 2 не пізніше 20 хв. після подання команди на виліт.
Згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 139-ПРС від 17.07.2017 року Про призначення чергових пошуково-рятувальних сил, ОСОБА_1 було призначено медичним працівником чергової бойової обслуги в готовності № 3 з 20.59 год. 18.07.2017 року до 06.07 год. 19.07.2017 року. Відповідно до постановки завдань на польоти від 17.07.2017 року польоти 18.07.2017 року тривали з 18.00 год. до 01.00 год. Проте, 18.07.2017р. ОСОБА_1 знаходилася на чергуванні у пошуково-рятувальному забезпеченні з 5.30 год. ранку.
З матеріалів справи встановлено та не заперечується сторонами, що близько 22.40 год. цього ж дня старший лейтенант ОСОБА_3 безпосередньо в режимі мобільного зв`язку подав команду ОСОБА_1 про переведення ПРЗ в готовність № 1. Після отримання команди ОСОБА_1 виїхала в сторону будинку ПДС та о 22.54 год. прибула до вертольоту, де вже були начальник РПДГ старший лейтенант ОСОБА_2 , член екіпажу старший лейтенант ОСОБА_3 , старший інструктор РПДГ сержант ОСОБА_5 ..
19.07.2017 року начальник РПДГ в/ч НОМЕР_1 , старший лейтенант ОСОБА_2 подав на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 рапорт щодо невчасного прибуття прапорщика ОСОБА_1 в навчальне ПРЗ, яке було переведено з готовності № 2 в готовність № 1.
З огляду на встановлений факт невчасного прибуття для несення служби Наказом №596 від 19.07.2017 року командир в/ч НОМЕР_1 призначив службове розслідування відносно ОСОБА_1 , а наказом від 18.08.2017 року № 678 продовжив його термін на 30 діб.
З метою встановлення та перевірки факту своєчасності прибуття ОСОБА_1 в начальне ПРЗ було проведено службове розслідування, яке оформлено актом. В ході розслідування відбирались письмові пояснення у ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . Відтак, перевірено та підтверджено факт запізнення ОСОБА_1 , що не відповідало вимогам польотного завдання. Разом з тим, під час розслідування встановлено, що начальник РПДГ - старший лейтенант ОСОБА_2 оголосив навчальне ПРЗ, яке не передбачене його посадовими обов`язками, чим порушив вимоги п. 11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ.
Водночас, матеріалами службового розслідування було встановлено і інше грубе порушення військової дисципліни вчинене ОСОБА_1 , а саме: її відсутність на місці несення чергування, виявлення брутальної неповаги до старшого лейтенанта ОСОБА_2 і старшого за військовим званням, недодержання правил ввічливості та поведінки, тобто невиконання законних вимог свого безпосереднього командира-старшого лейтенанта ОСОБА_2 . Ці обставини підтвердили у своїх поясненнях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що в цілому деморалізує військову атмосферу.
За результатами службового розслідування по факту невчасного прибуття ОСОБА_1 в навчальне ПРЗ, командир в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 видав наказ від 19.10.2017 року № 867, яким вирішено, за порушення ст. 11, 16 Статуту внутрішньої безпеки ЗСУ ОСОБА_2 - нагадати про обов`язки служби, а на прапорщика ОСОБА_1 , за відсутність на місці несення чергування, виявлення неповаги до свого безпосереднього командира і старшого за військовим званням, недодержання правил ввічливості й поведінки, невиконання законних вимог ст. лейтенанта ОСОБА_2 , що є порушенням ст. 11, 30, 49 Статуту внутрішньої безпеки ЗСУ, п. 4 наказу командира в/ч пп НОМЕР_2 від 26.12.2016 р. №1150, накладено дисциплінарне стягнення у виді - суворої догани.
19.10.2017 року ОСОБА_1 ознайомлено з результатами службового розслідування, про що складено аркуш бесіди, з яким вона висловила письмову незгоду.
Як встановлено по справі, обидві сторони факт запізнення позивача не заперечують та визнають. Натомість, позивач заперечує встановлені відповідачем під час службового розслідування інші факти, які власне і стали підставою для притягнення її до відповідальності, так як предметом розслідування став саме факт несвоєчасного прибуття до навчального ПРЗ, а не інші обставини. Разом з тим, позивач також оспорює правомірність наказу, яким на неї накладено стягнення у вигляді - суворої догани та стверджує, що таке стягнення накладено з пропущенням встановлених строків.
Отже, спір виник щодо правомірності накладення на позивача дисциплінарного стягнення та строків його накладення.
Перевіривши правомірність висновків суду першої інстанції шляхом всебічного та об`єктивного дослідження матеріалів справи, колегія суддів частково не погодилась з такими та вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю, виходячи з наступного.
Згідно з ст. 30 Статутом внутрішньої служби ЗСУ, затвердженого законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
Як вбачається з матеріалів справи і це знайшло своє підтвердження під час службового розслідування, всупереч вимогам наказу командира в/ч НОМЕР_1 за № 139-ПРС від 17.07.2017 року, 18.07.2017 року ОСОБА_1 під час чергування знаходилась в будівлі ПДС, а не в будинку чергового екіпажу, а польоти тривали з 18.00 год. 18.07.2017 до 00.40 год. 19.07.2017р..
Позивачка не спростувала факту свого знаходження поза будинком чергового екіпажу, що підтверджується поясненнями, наданими під час розслідування та викладеними у позовній заяві. На думку ОСОБА_1 її запізнення в начальне ПРЗ 18.07.2017р. було зумовлене відсутністю у начальника РПДГ повноважень оголошувати навчальне ПРЗ. Відтак, факт відсутності на місці несення чергування ОСОБА_1 виник не у зв`язку із винними діями відповідача, а через очевидне невиконання позивачем своїх Статутних службових обов`язків.
Поряд з цим, перевіряючи факт невчасного прибуття позивачки, відповідач встановив інше порушення, не пов`язане з запізненням та відсутністю на місці несення чергування, а саме порушення ст. 11 Статуту, яка встановлює загальні обов`язки військовослужбовців, одним з яких є виявлення поваги до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто та охайно.
Представник ОСОБА_1 в суді першої інстанції, вказані обставини заперечував та пояснював, що її поведінка була обумовлена неналежним виконання посадових обов`язків саме ОСОБА_2 , що спростовано відповідачем наданими матеріалами відеозапису словесної перепалки з ОСОБА_6 , які були відзняті того дня на відео ОСОБА_7 та долучені до матеріалів справи.
Перевіряючи правомірність дій відповідача, цей доказ слід оцінювати в сукупності з іншими доказами. Так, з письмових пояснень ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 з агресією та непристойною лайкою відповідала на запитання начальника групи РПДГ старшого лейтенанта ОСОБА_2 , а після того як останній почав проводити відеозйомку для фіксації її поведінки, ОСОБА_1 застосувала фізичну силу до ОСОБА_2 , що свідчить про грубе нехтування Статутними принципами та правилами субординації з боку військовослужбовця збройних сил України.
ОСОБА_5 у свої письмових поясненнях зазначив, що під час розмови ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , командир зясовував причини запізнення підлеглої, однак остання вимоги начальника проігнорувала, відмовилась від дачі пояснень, сідала на велосипед і намагалась поїхала осторонь. Відтак, спілкування з підлеглою ОСОБА_2 продовжив з ввімкненою відеокамерою, натомість ОСОБА_1 вимагала її вимкнути висловлюючись нецензурною лайкою.
З аналізу доводів та пояснень обох сторін, колегія суддів дійшла висновку про те, що мали місце достатні підстави, які свідчать про виявлення неповаги до свого безпосереднього командира і старшого за військовим званням, недодержання правил ввічливості й поведінки, невиконання законних вимог ст. лейтенанта ОСОБА_2 , за що Статутом внутрішньої служби передбачена дисциплінарна відповідальність.
Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного Статуту ЗСУ, затвердженого Законом України від 24.03.1999, N 551-XIV, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до п.3 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних силах України, розслідуванням повинно бути встановлено: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.
Отже, метою службового розслідування є уточнення обставин, причин і умов, котрі сприяли вчиненню правопорушення, ступеня вини кожного з учасників конфлікту, а не виявлення факту того чи іншого вчиненого правопорушення.
Як встановлено по справі, службове розслідування було призначене з метою перевірки факту невчасного прибуття ОСОБА_1 в начальне ПРЗ, однак під час розслідування було встановлено і інші грубі порушення військової дисципліни. Окрім того, встановлене охоплюється подіями одного і того ж дня чергування позивача. Таким чином, службове розслідування проводилося з метою встановлення істини по дійсних обставинах справи, що відповідало Статутним вимогам ЗСУ та відомчим нормативним актам.
Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стали виявлені під час розслідування, інші порушення зазначені у поясненнях ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 (датовані липень-серпень 2017 року), а ніж ті, з приводу яких призначалося розслідування, а тому стягнення за такі інші порушення могло бути накладено, відповідно до вимог ст.85 Статуту, не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові стало відомо про вчинене правопорушення.
Вказаний висновок колегія суддів вважає таким, що не заслуговує на увагу, оскільки командиру військової частини НОМЕР_1 , стало відомо про інші правопорушення позивача лише в день затвердження акту службового розслідування, про що свідчить його особистий підпис, тобто 19.10.2017 року, а не в липні - серпні 2017 року. Тому і накласти дисциплінарне стягнення в липні 2017 року, як вважає позивачка, обєктивно не вбачалось за можливе.
Пояснення були складені на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , адже розслідування проводилось саме за його наказом, а пояснення відбирає особа, яка проводить службове розслідування, аналізує надану інформацію та викладає свої пропозиції в акті службового розслідування, який в подальшому розглядає з усіма матеріалами командир військової частини. На поясненнях ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 відсутні резолюції чи підпис командира військової частини НОМЕР_1 , там наявними є лише підписи особи, яка відбирала пояснення та проводила службове розслідування (капітан ОСОБА_9 ).
Таким чином, при прийнятті рішення суд першої інстанції не в повному обсязі, дослідив докази у справі, якими підтверджується обставини того, що командир військової частини НОМЕР_1 знав про наявність інших правопорушень позивачки ще в серпні 2017 року.
Обставини, інших правопорушень позивачки охоплюються подіями одного і того ж дня чергування позивачки, котрі і стали підставою та передували призначенню службового розслідування, тобто якби позивачка знаходилась на місці несення чергування, то і розслідування не проводилось би взагалі і перевірку готовності ніхто б не оголошував, проте через відсутність позивача на місці несення чергування було оголошено збір, тобто саме це правопорушення стало головною причиною і обставиною призначення розслідування.
Відтак, накладення дисциплінарного стягнення повністю відповідає вимогам Статуту ЗСУ, воно не могло бути виділене в окреме провадження, оскільки знаходилось в причинно-наслідковому звязку з основною підставою для проведення службового розслідування.
Притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності під час проведення службового розслідування, суперечить вимогам Дисциплінарного статуту та Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України 15.03.2004 №82, згідно яких службове розслідування проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Відповідно до вимог ст. 1.5 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України 15.03.2004 №82, Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа, стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження.
Тобто, неприбуття в навчальне ПРЗ було основною підставою для призначення службового розслідування стосовно дій позивачки, яку командир не тільки сам вирішив, а був зобовязаний притягнути до дисциплінарної відповідальності з метою недопущення подальшої деморалізації військової дисципліни у ввіреному підрозділі збройних сил України.
Згідно з ст. 1.6 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України 15.03.2004 №82, Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено посадовою особою, якою він призначений, або старшим начальником, але не більше як на один місяць.
У термін службового розслідування не включається час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці або на лікуванні. Оскільки протягом терміну проведення службового розслідування позивачка перебувала у відпустці протягом 30 днів, то і термін проведення розслідування та накладення дисциплінарного стягнення на неї фактично пропущений не був.
З врахуванням викладеного, колегія суддів прийшла до неспростовного переконання про те, що наказ командира в/ч НОМЕР_1 №867 від 19.10.2017 року "Про результати службового розслідування по факту невчасного прибуття фельдшера РПДГ прапорщика ОСОБА_1 в ПРЗ" в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді - суворої догани є правомірним і таким, що не підлягає скасуванню.
Відносно вимог про визнання протиправним та скасування наказу № 596 від 19.07.2017 "Про проведення службового розслідування відносно прапорщика ОСОБА_1 ", визнання протиправним та безпідставним продовження терміну проведення службового, а результатів службового розслідування нікчемними та анулювання їх, зобов`язання командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 переглянути наказ №867 від 19.10.2017 р. та привести його у відповідність до вимог чинного законодавства, про визнання факту приниження особистої гідності, порушення прав і свобод, несправедливого ставлення до ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 , слід вказати, що такі не підлягають задоволенню, оскільки їх вчинення чи будь-яка протиправність не встановлена під час розгляду справи, адже такі не мають виокремленого самостійного характеру, а позиціонуються лише з вчинками ОСОБА_1 в сукупності з проведеним службовим розслідуванням та виданим Наказом, яким на позивачку було накладено дисциплінарне стягнення.
Вимоги про стягнення моральної шкоди також не підлягали до задоволення, оскільки у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Однак, позивачкою жодним чином не обґрунтовано, в чому саме фактично полягає ця шкода, не доведено факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність втрат немайнового характеру, що настали у зв`язку з діями відповідачів.
Таким чином, висновок суду першої інстанції по даній справі був зроблений при неповному з`ясуванні судом та недоведеності обставин, які мали значення для справи, що і призвело до неправильного вирішення справи по суті спору, а у відповідності до вимог ст. 317 КАС України є обов`язковою підставою для скасування постановленого судового рішення і ухвалення нового рішення по справі.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п.1 ч.2 ст. 315, п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 317, ч.1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України задоволити, а ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2017 року у справі №813/4023/17 - скасувати та винести нову, якою в задоволені позову відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Гулид
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 10.04.2018 року