Справа № 812/609/18
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2018-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

06 квітня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/609/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення від 27.09.2017, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (далі - позивач) до Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі відповідач, Старобільське ОУПФУ), з такими вимогами:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 27.09.2017 щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку та виплаті пенсії, розмір якої визначений постановою Луганського окружного адміністративного суду від 15.01.2009;

2) визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виражена у не нарахуванні та невиплаті позивачу пенсії в розмірі, визначеному постановою Луганського окружного адміністративного суду від 15.01.2009;

3) зобов'язати відповідача виконувати судове рішення, а саме: здійснювати нарахування та виплату пенсії, у розмірі, визначеному постановою Луганського окружного адміністративного суду від 15.01.2009, починаючи з 01 листопада 2011 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є інвалідом ІІ групи, був ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році. У 2009 році позивач звернувся до Луганського окружного адміністративного суду та отримав постанову, згідної з якою в березні 2009 року було здійснено перерахунок та виплачена державна пенсія на користь позивача в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 серпня 2008 року, з урахуванням положень частини третьої стаття 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Виплата пенсії згідно рішення суду здійснювалось по жовтень 2011 року. У листопаді 2011 року незважаючи на рішення суду, яким встановлено розмір пенсії управлінням Пенсійного фонду було проведено перерахунок пенсії позивачу у звязку зі змінами в законодавстві.

У вересні 2017 року позивач звернувся до Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою, в якій повідомив про порушення своїх конституційних прав на отримання пенсії в розмірі встановленому остаточним рішенням суду, на що 27.09.2017 отримав рішення управління Пенсійного фонду, в якому зазначена відмова в проведенні перерахунку через відсутність правових підстав для її здійснення.

З посиланням на норми Конституції України, позивач вважає рішення Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 27.09.2017 протиправним, оскільки порушуючи права громадянина є антиконституційним по своїй суті.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, про що подав відзив на позов (арк. спр. 24-25), в якому зазначив, що постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15.01.2009 по справі № 2а-22600/08 виконано у квітні 2009 року, позивачу нараховано та сплачено 15769,20 грн, з подальшим збільшенням розміру пенсії згідно з законодавством, яке діяло до 01.11.2011. З 01.11.2011 постанова суду виконувалась у відповідності до законодавства, яке хоч і зазнало змін, але не було визнано неконституційним, а отже було чинним та мало бути застосовано до правовідносин, які склалися між позивачем та управлінням. Представник відповідача зазначив, що нарахування та виплата державної пенсії в розмірі не меншому ніж 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду здоровю в розмірі 75% від розміру мінімальної пенсії за віком на місяць, була передбачена Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в первинній редакції), однак, у звязку із прийняттям та введенням в дію ряду законів України, а саме Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», пенсія особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з 01.11.2011 по теперішній час нараховується та виплачується згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з яким норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно, з 01.01.2012 обчислення пенсій інвалідів, захворювання яких повязане з виконанням обовязків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, проводиться згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за приписами якої з 01.01.2012 проведено обчислення розміру пенсії позивачу.

Представник відповідача зазначає, що судове рішення не може бути гарантією проти змін у законодавстві у майбутньому. Відповідно, твердження позивача є безпідставними, а позов задоволенню не підлягає.

Ухвалою суду від 13 березня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідом 2 групи, захворювання повязане з роботами по ліквідації наслідків на ЧАЕС, отримує пенсію по інвалідності, що підтверджено копіями: паспорта громадянина України, дубліката картки фізичної особи платника податків, посвідчення (арк. спр. 7, 8, 9).

Позивач перебуває на обліку у відповідача.

За даними матеріалів пенсійної справи позивача, копію якої надано відповідачем (арк. спр. 30-176), судом встановлено, зокрема, таке:

- розпорядженням від 24.10.2003 № 138575 позивача за його заявою переведено на пенсію по інвалідності за захворюванням внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (арк. спр. 30);

- постановою Луганського окружного адміністративного суду від 15.01.2009 у справі № 2а-22600/08 позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області про зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії інваліду ЧАЕС з 01.11.2007 задоволені частково; визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області про відмову в перерахунку та виплаті на користь ОСОБА_2 пенсії у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, рівної прожитковому мінімуму для непрацездатних та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, рівної прожитковому мінімуму для непрацездатних, починаючи з 01 серпня 2008 року; зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області зробити перерахунок та виплату пенсії користь ОСОБА_2 в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 серпня 2008 року, з урахуванням положень частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Перерахунок пенсії здійснювати виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на відповідний період (арк. спр 103-104);

- розпорядженнями від 04.03.2009 та від 28.04.2009 здійснено перерахунок пенсії позивача у відповідності з постановою суду від 15 січня 2009 року у справі № 2а-22600/08 (арк. спр. 105-111)

- пенсію у розмірі, визначеному постановою суду від 15 січня 2009 року у справі № 2а-22600/08, позивач отримував до 01.11.2011, що підтверджено відповідними розпорядженнями про перерахунок пенсії;

- розпорядженням від 26.11.2011 № 203848 здійснений перерахунок пенсії позивача, починаючи з 01.11.2011, через зміну надбавки (арк. спр. 138-139);

- після 01.11.2011 постанова суду виконувалась, з урахуванням змін, внесених до законодавства;

- 24.11.2016 позивач звертався до відповідача із зверненням щодо проведення перерахунку пенсії з 01.11.2011 по 01.10.2016 відповідно до рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15.01.2009, у задоволенні якого відмовлено, що підтверджено листом від 06.12.2016 № 95/Д-14 (арк. спр. 173-175).

Позивач не погодився з такою відмовою відповідача та оскаржив її до Старобільського районного суду Луганської області. Постановою Старобільського районного суду Луганської області від 19.12.2017 у справі № 431/489/17 відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову до Старобільського ОУПФУ про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії щодо нарахування та виплати пенсії як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС та у відшкодуванні шкоди, завданої протиправними діями відповідача. Постанова набрала законної сили 09.01.2018 (арк. спр. 26-29).

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 18.09.2017 про перерахунок пенсії (арк. спр. 176), у задоволенні якої відмовлено рішенням відповідача від 27.09.2017 з підстав того, що внаслідок змін у законодавстві з 23.06.2011 виплата пенсії здійснюється у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансування ресурсу бюджету Пенсійного фонду України. Постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 № 745 визначено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», інвалідам ІІ групи виплачується у розмірі 20 відсотків до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, також зазначено, що у всіх випадках розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижче, для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, по ІІ групі інвалідності 1090 грн. З 01.01.2012 обчислення пенсії інвалідів, захворювання яких повязане з виконанням обовязків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС проводиться відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2012 № 1210. З моменту винесення судового рішення від 15 січня 2009 року у справі № 2а-22600/08 у законодавстві, яке регулює спірні правовідносини, відбулися зміни, внаслідок яких пенсійні виплати, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у тому числі й ті, розмір яких встановлено на виконання рішення суду, у період дії постанов Кабінету Міністрів України № № 745, 1210, 1381 здійснюється у розмірах, визначених цими нормативними актами. Відповідно, підстав для обчислення розміру пенсії відповідно до рішення суду не має (арк. спр. 12-13).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзиви учасників справи, суд виходить з таких норм права.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-XII), який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 49 Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Дослідженням постанови Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2009 року у справі № 2а-22600/08 (арк. спр. 10-11) встановлено, що ухвалюючи таке рішення, суд виходив з положень статей 50, 54 Закону № 796-XII, із змінами та доповненнями станом на 09.07.2007 (до внесення змін 28.12.2007), в такій редакції.

Статтею 50 Закону № 796-XII було визначено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах:

- інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 54 Закону № 796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, Верховною Радою України прийнято Закон України від 14.06.2011 № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», пунктом 7 якого доповнено Прикінцеві положення пунктом 4 такого змісту: «4. Установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178 з наступними змінами), статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., N 4, ст. 94 з наступними змінами), статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 29, ст. 399 з наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік».

На виконання вимог цього Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 06.07.2011 № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» (далі Постанова № 745), яка діяла до 01.01.2012, пунктом 1 якої установлено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, зокрема: тим, що належать до категорії 1: інвалідам I групи - 30 відсотків; інвалідам II групи - 20 відсотків; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також тим, що страждають внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - 15 відсотків.

Пунктом 3 Постанови № 745 установлено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижче, зокрема: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: інвалідів I групи - 1200 гривень; інвалідів II групи - 1090 гривень; інвалідів III групи - 980 гривень.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України від 22.12.2011 № 4282-VI «Про Державний бюджет України на 2012 рік» установлено, що у 2012 році норми і положення, зокрема, статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Постанова № 1210).

Згідно з пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України від 06.12.2012 № 5515-VI «Про Державний бюджет України на 2013 рік» установлено, що у 2013 році норми і положення, зокрема, статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Пунктом 6-7 Прикінцевих положень Закону України від 16.01.2014 № 719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» установлено, що норми і положення, зокрема, статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Також, пунктом 4 розділу І Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі Закон № 76-VIII) внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними змінами), зокрема:

пунктом 9 текст статті 50 викладено у такій редакції: «Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України»;

пунктом 13 текст статті 54 викладено у такій редакції: «Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань».

Закон № 76-VIII відповідно до пункту 1 Прикінцевих положень набирає чинності з 01 січня 2015 року, крім пункту 42 розділу I цього Закону, який набирає чинності з 25 квітня 2015 року.

Положення статей 50, 54 Закону № 796-XII, у редакції Закону № 76-VIII, були чинними й на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії від 18.09.2017 на підставі постанови Луганського окружного адміністративного суду від 15.01.2009 № 2а-22600/08.

Слід також зазначити, що Закон № 76-VIII не визнавався таким, що не відповідає Конституції України (неконституційним), є чинним, а тому підлягає застосуванню до спірних відносин.

З вищевикладеного судом встановлено, що на момент звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії від 18.09.2017 на підставі постанови Луганського окружного адміністративного суду від 15.01.2009 № 2а-22600/08, тобто виникнення спірних правовідносин, положення статей 50, 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

З огляду на вищевикладене, внаслідок суттєвих змін, які відбулися у законодавстві, яким врегульовано порядок та розміри виплат за Законом № 796-XII, суд погоджується з твердженнями відповідача, що розмір пенсії мав визначатися за постановою суду до 23 липня 2011 року, а після вказаної дати застосуванню підлягали положення Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» та Постанови № 745.

Правовий висновок, відповідно до якого оскільки 23 липня 2011 року набрала чинності постанова № 745, якою встановлено інші розміри державної та додаткової пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, то положення статей 50, 54 Закону № 796-XII підлягають застосуванню лише до 23 липня 2011 року, а після вказаної дати застосуванню підлягають положення Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» та Постанови № 745, висловлено Верховним Судом України у постановах від 02 червня 2015 року у справі № 21-317а15 та від 06 грудня 2016 року у справі № 2а-520/09/1570 (реєстраційний номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 63793426).

Частиною пятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Твердження позивача, що відмовою у здійсненні перерахунку пенсії за судовим рішенням, тобто, фактичною відмовою у виконання остаточного судового рішення, відповідач порушує не тільки конституційні права позивача, але й саме право на суд, без якого держава не може бути визнана ні демократичною, ні соціальною, ні правовою, суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

У пункті 2.1 рішення від 26 грудня 2011 року № 1-42/2011 у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Конституційний Суд України зазначив, що згідно з частиною першою статті 46 Основного Закону України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Із цим конституційним правом громадян кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення.

У Конституції України передбачено гарантії прав громадян на соціальний захист, зокрема такі, як законодавче закріплення основ соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92), визначення джерел державного соціального забезпечення (частина друга статті 46), контроль за використанням коштів Державного бюджету України (стаття 98).

Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване статтею 48 Конституції України.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави… Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у справі «ОСОБА_3 проти України», заява № 43331/12, п. 21, 27, 28 ухвала від 03 червня 2014 року, зазначив, що Суд вже зазначав, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому (див. рішення у справах «Аррас та інші проти Італії» (Arras and Others v. Italy), заява № 17972/07, п. 42, від 14 лютого 2012 року, та «Сухобоков проти Росії» (Sukhobokov v. Russia), заява № 75470/01, п. 26, від 13 квітня 2006 року). У цій справі національні суди розглянули скаргу заявниці щодо зменшення розміру її пенсії та дійшли висновку, що сума пенсійних виплат була зменшена після внесення змін до відповідних законодавчих актів. Щодо частин скарг заявниці стосовно невиконання рішення суду від 19 січня 2010 року після внесення у 2011 році змін до законодавства, Суд констатує, що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни. Відповідно, обовязок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 1 листопада 2011 року, коли змінене законодавство було застосовано до пенсії заявниці. Протягом зазначеного періоду заявниця отримувала пенсію згідно з рішенням суду від 19 січня 2010 року, і таким чином для скарги немає підстав.

У цій справі немає доказів того, що відповідні зміни до Закону України про державний бюджет України не були внесені відповідно до законної процедури, а за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними, Суд доходить висновку, що вони відповідали вимозі щодо законності за статтею 1 Першого протоколу. Суд також не може дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції.

Суд також зазначає, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю (див. ухвалу щодо прийнятності від 8 жовтня 2013 року у справі «ОСОБА_4 Матеуш та Сантуш Жануаріо проти Португалії» (Da Conceiзгo Mateus and Santos Januario v. Portugal), заяви № 62235/12 та № 57725/12).

Зважаючи на все вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення відповідача від 27.09.2017 щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку та виплаті пенсії, розмір якої визначений постановою суду від 15.09.2009 у справі № 2а-22600/08 є законним та таким, що у повній мірі відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, дотримання яких перевіряє адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень. Відповідно, у задоволенні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування такого рішення слід відмовити.

Що стосується вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка виражена у не нарахуванні та не виплаті позивачу пенсії в розмірі, визначеному постановою суду від 15.09.2009 у справі № 2а-22600/08, суд зазначає таке.

В рамках адміністративного судочинства бездіяльність - певна форма поведінки суб'єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов'язків згідно із законодавством України.

Зважаючи, що відповідачем правомірно припинено нарахування та виплату позивачу пенсії у розмірі, визначеному постановою суду від 15.09.2009 у справі № 2а-22600/08, суд дійшов висновку, що з боку відповідача відсутня бездіяльність.

Відповідно, у задоволенні цієї вимоги слід також відмовити.

Оскільки вимога про зобов'язання відповідача виконувати судове рішення, а саме: здійснювати нарахування та виплату пенсії у розмірі, визначеному постановою суду від 15.09.2009 у справі № 2а-22600/08, починаючи з 01.11.2011 є похідною від вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у здійсненні перерахунку пенсії за таким судовим рішенням, яка задоволенню не підлягає, у задоволенні цієї вимоги слід також відмовити.

Питання про розподіл судових витрат за приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: 92704, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (місцезнаходження юридичної особи: 92703, Луганська область, Старобільський район, місто Старобільськ, площа Гоголя, будинок 5, ідентифікаційний код в ) про визнання протиправним та скасування рішення від 27.09.2017, зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_5