Справа № 677/535/16-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2018 року

Київ

справа № 677/535/16-а

адміністративне провадження № К/9901/34942/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фону України Хмельницької області про визнання рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправним, зобов'язання зарахувати період роботи до стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Загороднюка А.Г., Полотнянка Ю.П., Драчук Т.О. від 31 січня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Красилівського районного суду Хмельницької області із позовом до Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фону України Хмельницької області про визнання рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправним, зобов'язання зарахувати період роботи до стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що має достатній загальний та спеціальний стаж роботи трактористом та був безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції, що, на його думку, дає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», належним чином підтверджено відповідними записами у трудовій книжці та показами свідків.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2018 року постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2017 року скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позов, поданий позивачем до суду першої інстанції, не заявлений до комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Хмельницькій області як до відповідача, хоча по суті позовні вимоги заявлені саме до комісії, а остання не залучалась судом першої інстанції до розгляду справи.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального і процесуального права, ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, в якій просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2018 року та залишити в силі рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2017 року.

У касаційній скарзі скаржником зазначається, що факт його роботи трактористом, зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції підтверджений трудовою книжкою та показами свідків, а тому Старокостянтинівське об'єднане управління Пенсійного фону України Хмельницької області протиправно не зарахувало йому до пільгового стажу вказані ним періоди роботи.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Красилівського районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2017 року та постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2018 року відповідають не повністю, а вимоги касаційної скарги є частково обґрунтованими з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач з 25 грудня 1985 року по 03 вересня 2005 року працював на посаді тракториста і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції у Красилівському районному виробничому об'єднанні по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Сільгоспхімія», яке реорганізовано у ТОВ "Агрохім"; вказані обставини підтверджується записами у трудовій книжці ОСОБА_2

Після досягнення позивачем 55 років він звернувся із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, однак відповідачем 21 грудня 2015 року прийняте рішення № 1626 про відмову у її призначенні, з посиланням на те, що відсутні первинні документи, які б підтверджували зайнятість трактористом на вирощуванні сільськогосподарської продукції в рослинництві чи тваринництві в колгоспах, радгоспах чи інших підприємствах сільського господарства району.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Так, право на призначення пільгової пенсії за віком, передбаченої пунктом «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» мають трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній посаді.

Судами встановлено, що згідно записів в трудовій книжці, позивач з 25 грудня 1985 року по 03 вересня 2005 року працював на посаді тракториста і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції у Красилівському районному виробничому об'єднанні по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Сільгоспхімія», яке реорганізовано у ТОВ "Агрохім".

Пунктом 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, встановлено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Судом першої інстанції опитано свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, проте не встановлено місце їх роботи в період з 25 грудня 1985 року по 03 вересня 2005 року та наявність документів, що підтверджують відповідний стаж і умови роботи у цей період.

Крім того, суперечливим є висновок суду апеляційної інстанції, що по суті позовні вимоги заявлені до комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, оскільки в даній справі оскаржується рішення Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фону України Хмельницької області від 21 грудня 2015 року № 1626.

Таким чином, суди попередніх інстанцій не дослідили всі наявні у справі докази та не встановили фактичні обставини справи, які мають важливе значення для правильного вирішення справи.

До повноважень Верховного Суду, при розгляді справи в касаційному порядку, не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об'єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об'єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (див. рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року № 13-рп/2011).

Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.

За таких обставин колегія суддів дійшла до висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Оскільки колегія суддів повертає справу для нового розгляду до суду першої інстанції, то відповідно до частини шостої статті 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2017 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2018 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко