Справа № 804/4080/16
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

20 грудня 2017 року Справа № 804/4080/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЖукової Є.О.
за участі секретаря судового засіданняВоробйової П.В.
предавника позивача представника відповідача Третяк В.В. Первухіної І.М.
01 липня 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційний центр «КРОК» до Державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області - ОСОБА_5, в якому позивач з урахуванням уточнених позовних вимог від 03.11.2017р. просить:
Ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Гончарової І.А. від 04.07.2016р. вищевказаний адміністративний позов було залишено без руху.
Суддею Дніпропетровського окружного адміністративного суду Гончаровою І.А. ухвалою суду від 22.07.2017р. відкрито провадження в адміністративній справі №804/4080/16 та призначено останню до розгляду у судове засідання на 11.08.2016р. о 14:20год.
Ухвалою суду від 11.08.2016р. провадження у справі зупинено до 30.08.2016р. за клопотанням представника відповідача та призначено справу до судового розгляду на 30.08.2016р. о 15:30год.
Ухвалою суду від 30.08.2016р. провадження у справі зупинено до 13.10.2016р. за клопотанням представника відповідача та призначено справу до судового розгляду на 13.10.2016р. о 15:00год.
Ухвалою суду від 13.10.2016р. провадження у справі зупинено до 09.11.2016р. за клопотанням представника відповідача та призначено справу до судового розгляду на 09.11.2016р. о 15:20год.
Ухвалою суду від 09.11.2016р. провадження у справі зупинено до 19.01.2017р. за клопотанням представника відповідача та призначено справу до судового розгляду на 19.01.2017р. о 15:40год.
19.01.2017р. справа №804/4080/16 була знята з розгляду у зв'язку із хворобою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Гончарової І.А. та призначено наступний розгляд справи на 09.02.2017р. о 15:40год.
09.02.2017р. справа №804/4080/16 була знята з розгляду у зв'язку із перебуванням судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Гончарової І.А. у щорічній відпустці та призначено наступний розгляд справи на 21.03.2017р. о 15:40год.
Ухвалою суду від 21.03.2017р. провадження у справі зупинено до 18.04.2017р. за клопотанням представника позивача та призначено справу до судового розгляду на 18.04.2017р. о 15:20год.
Ухвалою суду від 18.04.2017р. провадження у справі зупинено до 17.05.2017р. за клопотанням представника позивача та призначено справу до судового розгляду на 17.05.2017р. о 15:20год.
Ухвалою суду від 17.05.2017р. провадження у справі зупинено до 22.06.2017р. за клопотанням представника позивача та призначено справу до судового розгляду на 22.06.2017р. о 13:00год.
22.06.2017р. справа №804/4080/16 була знята з розгляду у зв'язку із перебуванням судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Гончарової І.А. у відпустці та призначено наступний розгляд справи на 05.07.2017р. о 14:40год.
Ухвалою суду від 05.07.2017р. провадження у справі зупинено до 02.08.2017р. за клопотанням представника позивача та призначено справу до судового розгляду на 02.08.2017р. о 13:20год.
Ухвалою суду від 02.08.2017р. провадження у справі зупинено до 28.09.2017р. за клопотанням представника позивача та призначено справу до судового розгляду на 28.09.2017р. о 11:40год.
28.09.2017р. справа №804/4080/16 була знята з розгляду у зв'язку із перебуванням судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Гончарової І.А. у відрядженні та призначено наступний розгляд справи на 07.11.2017р. о 11:40год.
07.11.2017р. розгляд справи №804/4080/16 відкладено на 28.11.2017р. о 14:00год.
Розпорядженням в.о. керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №804/4080/16 у зв'язку із призначенням судді Гончарової І.А. на посаду судді Верховного Суду України.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2017р. справу №804/4080/16 повторно розподілено судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жуковій Є.О.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.12.2017р. суддею Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жуковою Є.О. було прийнято до провадження адміністративну справу №804/4080/16 та справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 20.12.2017р. о 13:00год.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушення вимог ч.6 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та абз. 1 п.14 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку за №9735159 та запис про обтяження за №9735824 на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. При цьому, відповідачем не враховано той факт, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2015р. у справі №804/2991/15 державним реєстраторам Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було заборонено проводити будь-які дії, пов'язані з державною реєстрацією права власності та інших речових прав відносно об'єкта нерухомого майна, а саме: будівля спортивного залу літ. Б-2, Б2-1, загальною площею 1246,4кв.м, ганки літ. б, б1, б2, сходи літ б3, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
Представник позивача у судовому засіданні, яке призначене на 20.12.2017р., підтримав пред'явлений адміністративний позов, посилаючись на обставини викладені у ньому.
Відповідач адміністративний позов не визнав та подав письмові заперечення на нього, в якому просив відмовити у задоволені позовних вимог.
В обґрунтування поданих заперечень зазначалося, що підстав для зупинення та відмови у вчинені реєстраційних дій, які оскаржуються позивачем, були відсутні. Щодо посилань позивача на ухвалу суду від 27.03.2015р. у справі №804/2991/15, то означеним судовим рішенням відповідач не визначений як суб'єкт на якого розповсюджується дія цього рішення. За таких обставин вчинені відповідачем реєстраційні дії здійсненні в межах повноважень та у спосіб передбачених нормами чинного законодавства. Також відповідач зазначав, що запис №9735159 про іпотеку та запис №9735824 про заборону на теперішній час скасовані, що унеможливлює задоволення позовних вимог.
Представник відповідача заперечував щодо задоволення адміністративного позову, посилаючись на доводи викладені у запереченнях на нього.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про те, що даний адміністративний не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 20 травня 2015 року за р. №870 на заяві щодо повного розрахунку між Компанією «АП Інвест Груп ЛТД» та Компанією «Філіантра Комерс ЛТД» згідно договору іпотеки, посвідченого 27 лютого 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зайченко І.А. за р. №390 в розмірі 20806467 (двадцять мільйонів вісімсот шість тисяч чотириста шістдесят сім) грн. та зняття іпотеки та заборони відчуження майна було засвідчено справжність підпису представника компанії Компанії «АР INVEST GROUP LTD» «АП Інвест Груп ЛТД» в особі Коваля Дениса Миколайовича, що діяв по спеціальній довіреності, виданій 15 січня 2015 року Компанією «АП Інвест Груп ЛТД», посвідченій 15 січня 2015 року нотаріусом Семмі А. Фремінот о. Мае, Сейшели, на якій проставлено апостиль республіки Сейшели 20 січня 2015 року реєстратором Верховного суду Дж. Естікот за р. № 1223 від 2015р.
Також, приватним нотаріусом ОСОБА_5 20 травня 2015 року за р. № 874 було посвідчено договір позики між ОСОБА_15 (позичальник) та ТОВ «Індустріальний центр» в особі директора Барчука Валерія Миколайовича (позикодавець).
Згідно з вказаним договором Позикодавець надав Позичальникові позику на суму 149 000грн., а Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцеві зазначену суму позики в строк до 20 листопада 2015 року.
З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за цим договором Позичальник передав в заставу майно - спортивний зал, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.
В цей же день за р. № 875 приватним нотаріусом ОСОБА_5 було посвідчено договір іпотеки між ОСОБА_15 (іпотекодавець) та ТОВ «Індустріальний центр» в особі директора Барчука Валерія Миколайовича (іпотекодержатель).
За цим договором іпотекодавець у забезпечення виконання зобов'язання за договором позики, посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_5 20 травня 2015 року за р. № 874, передав іпотекодержателю в іпотеку майно - спортивний зал, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач, вважаючи дії відповідача щодо реєстрації іпотеки та реєстрації обтяження протиправними, звернувся з означеним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 3 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Преамбулою Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV, в редакції станом на день вчинення оскаржуваних нотаріальних дій) передбачено, що цей Закон визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.
Закон № 1952-IV, згідно зі ст. 1, регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Частиною 1 ст. 9 Закону № 1952-IV встановлено, що у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.
За змістом приписів ч. 13 ст. 15 Закону № 1952-IV порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.
Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 було затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок), чинний станом на день прийняття оскаржуваного рішення, який визначав процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.
Пунктом 8 Порядку передбачено, що для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1-1 цього Порядку, заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.
Згідно п.15 Порядку під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1)обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2)повноважень заявника; 3)відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4)наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5)наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.
Пунктом 46 Порядку встановлено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження нерухомого майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого відбувається перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем.
Положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.
Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п'ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).
Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на статтю 15, 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та підстав для зупинення реєстраційних дій за такими заявами, як на підставу протиправності дій відповідача.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень. Згідно пункту 6 цієї статті у разі якщо під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав державним реєстратором встановлено, що подані інші заяви про державну реєстрацію прав на те саме майно, заяви розглядаються в порядку черговості їх надходження. При цьому заява розглядається тільки після прийняття рішення державним реєстратором щодо попередньо розглянутої заяви та внесення ним відповідного запису до Державного реєстру прав.
Перелік заяв, які подавались у сфері державної реєстрації прав на той час був визначений наказом Міністерства юстиції України № 595/5 від 17.04.2012р.
У вказаному переліку відсутні заяви, які б стосувалися заборони у вчиненні реєстраційних дій. За даними заявами рішення державним реєстратором не приймаються. В даному випадку у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру прав була зареєстрована ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2015р. у справі №804/2991/15 про забезпечення позову у вигляді заборони вчинення будь-яких дій з державним реєстраторам Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції.
В даному випадку, оскільки відповідач не був суб'єктом, на якого розповсюджувалася дія вищевказаної ухвали, а також сама по собі ухвала суду не є заявою в розумінні ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у відповідача були відсутні передбачені вказаним Законом підстави для зупинення державної реєстрації прав припинення обтяжень в Державному реєстрі прав в порядку статті 23 цього Закону.
За результатами перевірки було встановлено, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваної нотаріальної дії, перевірено відсутність заборони відчуження або арешту вказаного нерухомого майна, що підтверджується даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформаційні довідки від 20.05.2015 року №№37809561, 37808866, 37809165, нотаріусом отриманні всі необхідні документи для здійсненні нотаріальної дії, тобто нотаріус діяв в рамках своїх повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України.
Згідно довідки від 30.09.2015 року про проведення позапланової перевірки нотаріуса ДМНО ОСОБА_5 комісія прийшла висновку, що при вилученні обтяження, посвідчення договорів позики та іпотеки ПН ОСОБА_5 буди виконанні правила нотаріального діловодства та порядку вчинення нотаріальних дій.
Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством при вчиненні оспорюваних реєстраційних дій.
З огляду на означене, запис №9735159 про іпотеку та запис №9735824 про заборону на час розгляду справи скасовані, що також позбавляє можливості для задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.
Керуючись ст.ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 22 грудня 2017 року.

Суддя Є.О. Жукова