Справа № 645/94/18
Суддя: Шарко О. П.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/94/18
Провадження № 2-а/645/61/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Шарко О.П. розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) до Інспектора роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції м. Харкова лейтенанта поліції ОСОБА_2 (місцезнаходження: м.Харків, вул. Шевченка, 315а) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ЕАА № 220639 від 27.11.2017 року,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції м. Харкова лейтенанта поліції ОСОБА_2, в якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення ЕАА № 220639 від 27.11.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що інспектором УПП ОСОБА_2 27.11.2017 року було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн., копію постанови він отримав лише 21.12.2017 року на прийомі у державного виконавця, зі змісту постанови вбачається, що копія надіслана повідомленням. З винесеною постановою позивач не погоджується, оскільки правил дорожнього руху не порушував. 27.11.2017 року, приблизно о 17 год. 50 хв., керуючи автомобілем «Lexus LX 450», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив вимушену зупинку за адресою: м.Харків, пл.. Павлівська, 5, однак, під час здійснення ним зупинки, працівники патрульної поліції повідомили, що він порушив п.8.5.1 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 122 КУпАП. Позивач зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки винних дій він не вчиняв. Також відсутні будь-які докази того, що правопорушення позивачем дійсно було скоєне. На підставі викладеного позивач просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі.

Ухвалою судді від 10.01.2018 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

24.01.2018 року відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження та позов з додатками, однак, відзив на позовну заяву суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, прихожу до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Так, з огляду на те, що згідно положень ст. 258 КАС України передбачено, що даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність спору.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи положення ч.11 ст.126 КАС, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову задоволенні позову, виходячи з наступного.

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 222 КпАП України, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, за частиною першою, другою і третьою статті 122. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 217 КпАП України, посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов'язків.

Згідно ч. 1, 3 ст. 8 КпАП України, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В судовому засіданні встановлено, що 27 грудня 2017 року відповідачем Інспектором роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції м. Харкова лейтенанта поліції ОСОБА_2 було винесено відносно позивача постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 5 КУпАП.

В тексті постанови інспектор вказав, що 27.11.2017 року, приблизно о 17 год. 42 хв., ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Lexus LX 450», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку за адресою: м.Харків, пл.. Павлівська, 5, у місці, призначеному дорожньою розміткою 1.30, не маючи відповідних пільг, чим порушив вимоги п.8.5.1 Правил дорожнього руху України.

У зв'язку з вказаним інспектор призначив позивачу адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

При цьому, в позові позивач вказав, що не вчиняв викладеного в постанові правопорушення, при винесенні постанови інспектором не зібрано доказів протилежного,.

Відповідно ч.2 ст. 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Інспектором патрульної поліції при вирішенні питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не були зібрані належні та допустимі докази, які б могли підтвердити факт порушення позивачем правил дорожнього руху та невідповідність його пояснень дійсним обставинам справи.

Оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, в розділі постанови, який передбачає можливість вказівки на докази, на підставі яких прийнято рішення («До постанови додаються»), відсутні будь-які записи про дослідження інспектором будь-яких доказів по справі.

Зі змісту п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14 слідує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності буде відповідати вимогам ст. 283 КУпАП тоді, коли в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначено мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Натомість відповідачем в супереч вказаному вище на спростування пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не було вказано в постанові жодних достатніх, належних та допустимих доказів, відзиву на позову заяву не надав, а тому така постанова не може вважатись обґрунтованою.

Крім того, суд вважає за необхідне особливо зауважити, що в даному випадку справа стосується перевірки судом правомірності та обґрунтованості притягнення особи до адміністративної відповідальності і саме на таку категорію справ поширюється також конституційна презумпція невинуватості, закріплена в ст. 62 Конституції України, з врахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з врахуванням практики Європейського суду з прав людини, який не розрізняє кримінальну та адміністративну відповідальність вважаючи їх всіх кримінальним переслідуванням, за такого в адміністративних справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності не позивач має довести законність своїх вимог і відсутність в своїх діях складу адміністративного правопорушення, а відповідач - суб'єкт владних повноважень достатніми належними та допустимими доказами має довести наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення та законність її притягнення до адміністративної відповідальності, спростувавши таким чином презумпцію невинуватості особи.

При цьому з аналізу ст. 293 КУпАП та ст.2 КАС України в частині мети судового перегляду постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності за скаргою такої особи та в частині завдань адміністративного судочинства (захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень) та оцінки законності та обґрунтованості оскарженого рішення суб'єкта владних повноважень - слідує, що розглядаючи позов фізичної особи про оскарження рішення суб'єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності суд не в праві досліджувати нові докази на підтвердження вини особи, які при прийнятті рішення суб'єктом владних повноважень не враховувались.

Приймаючи до уваги викладене, прихожу до висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.293 Кодексу України про адміністративні порушення, ст. 246 КАСУ, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) до Інспектора роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції м. Харкова лейтенанта поліції ОСОБА_2 (місцезнаходження: м.Харків, вул. Шевченка, 315а) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ЕАА № 220639 від 27.11.2017 року - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАА № 220639 від 27.11.2017 року за ч. 5 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1, винесену Інспектором роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції м. Харкова лейтенанта поліції ОСОБА_2, якою було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. (тисяча сімсот гривень) .

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня його складення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п. 15.5Перехідних положень КАС України(в редакції від 03.10.2017 року): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1ст. 186 КАС України: апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Суддя -