Справа № 806/3104/17
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/3104/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"04" квітня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Шевчук С.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "26" грудня 2017 р. (судове рішення ухвалене суддею Нагірняк М.Ф. в м.Житомир , повний текст судового рішення складено 02.01.2018) у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов'язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмову на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0га для ведення особистого селянського господарства на території Дубищенської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, викладену в листі №Б-10124/0-9054/6-17 від 27.07.2017року, зобов'язання надати дозвіл на розроблення такого проекту землеустрою.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2017 року позов задоволено частково, визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у наданні дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Дубищенської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, викладену в листі №Б-10124/0-9054/6-17 від 27.07.2017року.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області ( 10002, вул.Довженко,45 м.Житомир, код ЄДРПУ 39765513 ) надати дозвіл ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0га для ведення особистого селянського господарства на території Дубищенської сільської ради Чуднівського району Житомирської області.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідачем по справі подано апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що додані до заяви Позивача графічні матеріали були недостатніми для встановлення місця розташування зазначеної земельної ділянки, а тому листом від 22.06.2017року було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Вказав, що порядок передачі земельних ділянок у власність регламентований Постановою КМ України від 07.06.2017року №413. Відповідно до даної постанови Відповідачем сформовано і оприлюднений перелік земельних ділянок, які пропонуються передавати у власність в наступному кварталі поточного року. Оскільки зазначена Позивачем земельна ділянка не входила в даний перелік, листом від 27.07.2017року Позивачу знову було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Також зазначив, що вимога про зобов'зання прийняти конкретне рішення є формою втручання в дискреційні повноваження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді по справі, перевіривши правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, встановила наступне.

Судами встановлено, що Позивач як учасник антитерористичної операції з 26.04.2016 року неодноразово звертався до Відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0га для ведення особистого селянського господарства на території Дубищенської сільської ради Чуднівського району Житомирської області.

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області за результатами розгляду звернення від 26.04.2016року лише листом від 02.03.2017 №Б-4468/0-2736/6-17 повідомило Позивача про те, що додані графічні матеріали не дають змоги встановити розташування земельної ділянки і запропоновано повторно звернутися із клопотанням.

27.03.2017 року позивач повторно звернувся до Відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0га для ведення особистого селянського господарства на території Дубищенської сільської ради Чуднівського району Житомирської області і надав всі необхідні документи.

За результатами розгляду вказаного звернення Позивача Відповідач лише відповідно до оскаржуваного листа від 22.06.2017 року №Б-4804/0-6609/6-17, майже через три місяці, повторно повідомив Позивача про те, що додані графічні матеріали не дають змоги встановити розташування земельної ділянки і запропоновано повторно звернутися із клопотанням.

Судом встановлено, що 29.06.2017 року Позивач в черговий раз звернувся до Відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Дубищенської сільської ради Чуднівського району Житомирської області і надав всі необхідні документи, в тому числі графічні матеріали в масштабі 1:8531, виготовлені Відділом у Чуднівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Листом від 27.07.2017 року Відповідач відмовив Позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відповідної земельної ділянки, так як зазначена земельна ділянка не входить до переліку земельних ділянок для передачі у власність в межах норм безоплатної приватизації на території області, сформованого відповідно до вимог Постанови КМ України від 07.06.2017року №413 (надалі - Постанова №413).

З метою захисту своїх прав, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції, вирішуючи спірні правовідносини, прийшов до висновку про правомірність заявлених позовних вимог.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, який є обов'язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-III визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Водночас, в абзаці 3 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України зазначено, що у разі, якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до частини 9 статті 118 цього Кодексу відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частиною 10 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Проаналізувавши наведені норми Земельного кодексу України, Суд дійшов правового висновку, що ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк не перешкоджає розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки особа має право замовити розробку такого проекту самостійно.

Таким чином, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність. Відтак, відмова відповідного органу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, навіть якщо вона, на думку особи, є протиправною, не має наслідком порушення прав та інтересів особи, яка має намір отримати земельну ділянку. Звертаючись до суду з позовом про зобов'язання відповідача надати дозвіл на виготовлення документації із землеустрою, позивач намагався усунути перешкоду у реалізації його прав, якої у дійсності немає.

Натомість, відповідно до частиною 10 статті 118 Земельного кодексу України рішенням, яке може порушити права особи і яке може бути оскаржене до суду, може вважатися рішення про відмову органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду.

Наведені висновки щодо правильного вирішення спорів, пов'язаних із зверненням до суду фізичних осіб з позовом до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, в якому предметом позову є зобов'язання визнати протиправними дії щодо відмови у виданні дозволу чи зобов'язати видати наказ про дозвіл на виготовлення документації із землеустрою, відповідають правовому висновку Верховного Суду, висловленому у постанові від 31.01.2018 у справі № 814/741/16 та у постанові від 14 березня 2018 року №804/3703/16. Предметом розгляду справ у яких, як вбачається з п. 2 постанови Верховного Суду від 14 березня 2018 року №804/3703/16, є неодноразові відмови органів Держгеокадастру у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Адміністративний суд покликаний захищати осіб від порушень їх прав з боку суб'єктів владних повноважень. Обов'язковим елементом правопорушення є негативні для особи наслідки у вигляді невизнання, обмеження або перешкоджання у реалізації її реальних прав, свобод або інтересів, які настають внаслідок протиправних дій або рішень суб'єктів владних повноважень. Відсутність порушення суб'єктивних прав особи, навіть у разі коли рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень містять ознаки протиправності, унеможливлює досягнення завдань адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно ст. 317 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову повністю.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області задовольнити, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "26" грудня 2017 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: С.М. Шевчук

В.Б. Шидловський

Повне судове рішення складено "04" квітня 2018 р.