Справа № 816/2106/17
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 р. Справа № 816/2106/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бершова Г.Є.

суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Моісеєвої К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 (суддя І.С. Шевяков, м. Полтава, повний текст складено 05.01.18) по справі № 816/2106/17

за позовом ОСОБА_1

до Лубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27.11.2017 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області (надалі - відповідач), в якому просив визнати протиправними та скасувати Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та Акт № 9 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* від 07.11.2017 року Лубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області за фактом отримання ним травми 29.09.2017 року; зобовязати відповідача повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався 29.09.2017 року; зобовязати відповідача за фактом отримання позивачем травми 29.09.2017 року скласти акт за формами Н-1 та Н-5 підчас виконання позивачем своїх службових обовязків.

Рішенням Полтавського окружного суду від 27 грудня 2017 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Акт розслідування нещасного випадку за формою Н.-1* від 07.11.2017 року та Акт № 9 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* від 07.11.2017 року за фактом отримання травми ОСОБА_1 визнано противоправними та скасовано.

Зобовязано відповідача провести розслідування нещасного випадку, що стався 29.09.2017 року з ОСОБА_1 повторно з урахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, на зазначене рішенні відповідачем до Харківського апеляційного адміністративного суду подано апеляційну скаргу, в якій відповідач просить апеляційний суд скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов позивача залишити без задоволення.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, здійснення поверхового судового розгляду з порушенням принципу адміністративного судочинства, не надано належної оцінки наявним у справі доказам, а саме: висновку службового розслідування, поясненнями безпосереднього керівника капітана поліції ОСОБА_2 та чергового сектору реагування парульної поліції ОСОБА_3

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив суд апеляцію відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, зазначивши обставини обґрунтованості своїх позовних вимог щодо неправомірних дій відповідача.

Заслухавши доповідь судді доповідача, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі на відзиві на неї, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегій суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та не оспорюється сторонами по справі, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 25.11.2010 року по 06.11.2015 року; в органах Національної поліції України з 07.11.2015 року по даний час. З 05.05.2017 перебуває на посаді старшого дільничного офіцеру поліції сектору превенції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області.

28.09.2017 до Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області надійшов лист лікаря-психіатра Лубенського поліклінічного відділення Лубенської центральної міської лікарні щодо надання 29.09.2017 року допомоги та виділення співробітників поліції для госпіталізації психічно хворого для примусової госпіталізації. У звязку з надходженням даного запиту начальником сектору превенції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області було надано вказівку старшому дільничному офіцеру ОСОБА_1 та старшому дільничному офіцеру ОСОБА_4 виконати запитуване супроводження.

29.09.2017 вказані офіцери прибули до чергової частини Лубенського ВП, де отримали окремі спеціальні засоби бронежилети. Окремі спецзасоби (наручники та газові балончики) мали свої за поясненням позивача, яке відповідачем не спростовувалося. В подальшому супроводжували лікаря та на автомобілі "швидкої медичної допомоги" прибули до місця проживання психічно хворої особи, яку з місця помешкання й у присутності його матері почали супроводжувати по сходах будинку до автомобіля для доставлення до лікувального закладу. Під час руху по сходах психічно хвора особа штовхнула ОСОБА_1, внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав на сходи, при цьому отримав травму голови.

В подальшому позивач, ОСОБА_1, неодноразово, починаючи з 29.09.2017 року, звертався до лікувальних закладів. Йому було встановлено діагноз: "Закрита черепно-мозкова травма", "струс головного мозку", призначено відповідне лікування. З 30.09.2017 по 13.10.2017 проходив стаціонарне лікування в медичній установі.

Після повідомлення позивачем керівництва про факт його травмування та після надходження до Лубенського ВП повідомлення лікувального закладу про госпіталізацію ОСОБА_1 комісією ГУНП в Полтавській області було проведено службове розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Лубенського ВП ОСОБА_1

Також наказом по Лубенському ВП № 42 від 02.10.2017 було створено комісію з розслідування нещасного випадку, який стався 29.09.2017 з капітаном поліції, дільничним офіцером сектору превенції ОСОБА_1

Згідно висновку службового розслідування, затвердженого 27.10.2017, ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у період проходження служби при обставинах, не повязаних із виконанням службових обовязків; за порушення п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, п. 1 р. 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВВС № 1179-2016, п. 49 Додатку 1 до Інструкції про оперативне інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ, внутрішніх військах і навчальних закладах МВС України, затверджених наказом МВС України № 940-2012, п. 3.1 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України № 1346-2002 - комісія вважала за необхідне оголосити ОСОБА_1 сувору догану (а.с.57-65).

Наказом ГУНП в Полтавській області № 1495 від 06.11.2017 року капітану поліції ОСОБА_1 оголошено сувору догану.

07.11.2017 затверджено акт № 9, складений комісією Лубенського ВП з розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем, за формою НТ* "Про нещасний випадок невиробничого характеру". Згідно цього акту, нещасний випадок з ОСОБА_1 стався в період проходження служби і не повязаний з виконанням службових обовязків унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни. (ас.10-14)

Також 07.11.2017 затверджено акт за формою Н-5* розслідування нещасного випадку, що стався 29.09.2017 зі старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_1

Згідно даного акту, комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок трапився зі ОСОБА_1 в період проходження ним служби і не повязаний з виконанням службових обовязків, унаслідок порушення ним службової дисципліни, що виявилося в порушенні п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, п. 1 р. 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВВС № 1179-2016, п. 49 Додатку 1 до Інструкції про оперативне інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ, внутрішніх військах і навчальних закладах МВС України, затверджених наказом МВС України № 940-2012, п. 3.1 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України № 1346-2002 (а.с.15-20).

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані акти НТ* та Н-5 прийняті необґрунтовано, на підставі помилкових висновків про наявність у діях позивача порушення службової дисципліни, а тому вони є протиправними і підлягають скасуванню.

Відмовляючи в іншій частині позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача про зобовязання Лубенського ВП скласти акти за формами Н-1 та Н-5 за фактом нещасного випадку, що стався зі ОСОБА_1І є передчасними, оскільки таке рішення є дискреційним повноваженням відповідача та такі акти можуть бути складені за наслідками повторно проведеного розслідування нещасного випадку, до проведення якого зобовязується відповідач цим судовим рішенням.

Враховуючи, що відповідач оскаржує постанову суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні врегульовані Законом України "Про охорону праці" від 14.10.1992 № 2694-ХІІ (надалі - Закон № 2694).

Статтею 1 Закону № 2694 визначено поняття охорони праці - як система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров'я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Відповідно до ст. 14 вказаного Закону, працівник зобов'язаний: дбати про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

За приписами ст. 22 Закону № 2694, встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок.

Підзаконним нормативно-правовим актом, що регулює порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України - є "Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України", затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 за № 83/7404 (надалі - Порядок №1346), який розроблено з метою врегулювання питань, пов'язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.

У відповідності до п. 2.1 Порядку № 1346, розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.

Пунктом 2.2 зазначеного Порядку № 1346 визначено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Відповідно до п. 3.9 Порядку № 1346, комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків", якщо він трапився в період проходження служби під час: - припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; - вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; - охорони і забезпечення громадського порядку; - несення постової чи патрульної служби; - виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; - забезпечення безпеки дорожнього руху; - участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; - виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов'язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; - перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; - підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; - проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; - проведення навчання, тренувань, обов'язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; - використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; - провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; - прямування працівника до об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; - прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням птративного судо

Пунктом 3.11 Порядку № 1346 передбачено, що комісія визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, не пов'язаних з виконанням службових обов'язків, зазначених у пунктах 3.9, 3.10, 3.11; унаслідок отруєння алкоголем, наркотичними або іншими отруйними речовинами, а також унаслідок їх дії (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього Порядку, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів прокуратури; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Згідно висновків, які зазначені в оспорюваних актах НТ* та Н-5 від 07.11.2017 вбачається, що нещасний випадок, який стався з позивачем трапився у період проходження ним служби і не пов'язаний з виконанням ним своїх службових обовязків, а унаслідок порушення ним трудової (службової) дисципліни.

Зокрема, порушення службової дисципліни виразилось в порушенні позивачем п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, п. 1 р. 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВВС № 1179-2016, п. 49 Додатку 1 до Інструкції про оперативне інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ, внутрішніх військах і навчальних закладах МВС України, затверджених наказом МВС України № 940-2012, п. 3.1 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України № 1346-2002.

При цьому з висновків відповідача слідує, що порушення позивачем зазначених норм полягало в не отриманні та не використанні ним спеціального спорядження захисного шолома всупереч вказівкам керівництва при виконанні завдання зі супроводження психічно хворого до лікувального закладу.

Однак, як правильно зазначено судом першої інстанції, відповідачем не надано до суду доказів, що містять посилання на норми права та не обґрунтовують обовязок позивача при виконанні своїх обовязків за вказаними обставинами користуватися чітко визначеним переліком спеціальних засобів та засобів індивідуального захисту.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що при виконанні позивачем своїх обовязків під час отримання травми, єдиний спеціальний засіб, який йому було видано бронежилет. Доказів того, що позивач відмовився від отримання інших спеціальних засобів до суду надано не було, як і не надано доказів того, що позивача було проінформовано про необхідність отримання конкретно визначеного переліку спеціальних засобів та засобів індивідуального захисту, в тому числі шолому, для виконання завдання зі супроводження психічно хворого до лікувального закладу.

З такими висновками погоджується колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на досліджених належним чином доказах.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено і зазначено в своєму рішенні, що між подіями, які відбулися під час виконання позивачем своїх службових обовязків та отриманням ним травм існує прямий причинно-наслідковий зв'язок, який безумовно вказує на наявність нещасного випадку в період проходження служби і пов'язаний з виконанням позивачем своїх обовязків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач, як субєкт владних повноважень діяв не на підставі, яка визначена законом, суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправними та скасував індивідуально-правові акти відповідача та зобовязав його вчинити певні дії.

Доводи апелянта про те, що нещасний випадок трапився унаслідок порушення позивачем службової (трудової) дисципліни, яке виразилось у невиконанні ним наказу у вигляді усної вказівки, в ході перегляду справи колегією суддів не знайшли свого підтвердження та спростовуються обставинами справи, встановленими судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Підстав для розподілу судових витрат, понесених у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області залишити без задоволення

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 по справі № 816/2106/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя ОСОБА_5
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7
Постанова складена в повному обсязі 06.04.18.