Справа № 820/3964/16
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 квітня 2018 року

Київ

справа №820/3964/16

адміністративне провадження №К/9901/10236/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білоуса О.В.,

суддів - Шарапи В.М., Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2016 року (головуючий суддя Панченко О.В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року (головуючий суддя Яковенко М.М., судді - Лях О.П., Старосуд М.І.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Атестаційної комісії №5 Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - ГУ НП в Харківській області), Атестаційної комісії №5 Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - Атестаційна комісія №5 ГУ НП в Харківській області), в якому просив: визнати протиправними та скасувати рішення Атестаційної комісії №5 ГУ НП в Харківській області, оформлене протоколом ОП №15.00006913.0033427 від 30 червня 2016 року, наказ ГУ НП в Харківській області від 15 липня 2016 року №230 о/с про звільнення його зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність); поновити позивача на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції Зміївського відділення поліції Чугуївського відділу поліції ГУ НП в Харківській області; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Атестаційної комісії №5 ГУ НП в Харківській області, оформлене протоколом від 30 червня 2016 року ОП №15.00006913.0033427 щодо визнання ОСОБА_2 таким, що не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Харківській області від 15 липня 2016 року №230 о/с «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність) майора поліції ОСОБА_2 з посади начальника сектору реагування патрульної поліції Зміївського відділення поліції Чугуївського відділу поліції ГУ НП в Харківській області; поновлено позивача на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції Зміївського відділення поліції Чугуївського відділу поліції ГУ НП в Харківській області; зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Не погодившись з ухваленими у справі судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, ГУ НП в Харківській області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просило рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 січня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Вказану справу згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано для розгляду касаційної скарги колегії суддів Касаційного адміністративного суду.

Переглянувши судове рішення у межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження ними служби в Національній поліції України регулюються нормами Закону України від 2 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII), пунктами 8, 9, 12 розділу XI якого передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції.

Як встановлено судами, ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ України з вересня 1991 року на різних посадах, що підтверджується змістом послужного списку.

7 листопада 2015 року відповідно до наказу ГУ НП в Харківській області від 7 листопада 2015 року №15 о/с позивача було призначено на посаду старшого інспектора Зміївського відділу поліції (м. Зміїв) ГУ НП в Харківській області з присвоєнням в порядку переатестування спеціального звання майор поліції.

11 лютого 2016 року ГУ НП в Харківській області прийнято наказ №35, яким позивача призначено на посаду начальника сектору реагування патрульної поліції Зміївського відділення поліції Чугуївського відділу поліції ГУ НП в Харківській області.

12 лютого 2016 року ГУ НП в Харківській області видано наказ №102 «Про організацію проведення атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Харківській області», яким визначено провести атестування поліцейських та підпорядкованих підрозділів атестаційними комісіями ГУ НП України в Харківській області.

Наказом ГУ НП в Харківській області від 21 червня 2016 року №598 затверджено персональний склад атестаційних комісій ГУ НП України в Хмельницькій області, а також зазначено, що комісії у своїй діяльності повинні керуватися Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року №1465 (далі - Інструкція).

30 червня 2016 року за результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди Атестаційна комісія №5 ГУ НП в Харківській області прийняла рішення, що ОСОБА_2 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби через службову невідповідність (протокол ОП №15.00006913.0033427 від 30 червня 2016 року).

Наказом ГУ НП в Харківській області від 15 липня 2016 року №230 о/с майора поліції ОСОБА_2 звільнено із займаної посади начальника сектору реагування патрульної поліції Зміївського відділення поліції Чугуївського відділу поліції ГУ НП в Харківській області на підставі пункту 5 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (через службову невідповідність).

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з наступних мотивів з чим погоджується колегія суддів касаційної інстанції, враховуючи наступне.

Інститут атестування поліцейських передбачено Законом №580-VIII відповідно до частини першої статті 57 якого, атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Відповідно до частини другої статті 57 Закону №580-VIII атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Наведений перелік підстав є вичерпним і розширенню не підлягає, а тому аналіз положень наведеної норми Закону дає підстави для висновку, що атестуванню підлягають лише ті поліцейські, які претендують на вищу посаду або щодо яких вирішується питання про переведення на нижчу посаду, або щодо яких вирішується питання щодо звільнення через службову невідповідність, а тому відповідно до списку поліцейських, які підлягають атестуванню (складається на підставі підпункту 2 пункту 1 розділу ІV Інструкції) слід включати лише тих поліцейських, відносно яких наявні підстави для проведення атестування, що передбачені частиною другою.

Тобто, кожна із зазначених у частині другій статті 57 Закону №580-VIII підстав проведення атестування повинна бути пов'язана з певними передумовами, зокрема, атестування яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

Як встановлено судами, атестацію позивача проведено в порядку атестації усіх поліцейських Національної поліції України з метою оцінки їх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри, що, на думку відповідача, не суперечить приписам частини першої статті 57 Закону №580-VIII.

Разом з тим, приписи частини першої статті 57 вказаного Закону не є самостійною підставою проведення атестування, оскільки цю норму слід застосовувати у системному взаємозв'язку з нормами частини другої статті 57 Закону №580-VIII, в якій наведений вичерпний перелік підстав для проведення атестування, за відсутності яких проведення атестації є неправомірним.

Крім того, пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII передбачено, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Вказані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Вирішуючи спір, суди встановили, що згідно наказу від 7 листопада 2015 року позивача було призначено на посаду старшого інспектора Зміївського відділу поліції (м. Зміїв) ГУ НП в Харківській області в порядку переатестування, присвоєно спеціальне звання «майор поліції», вказаний наказ не містив жодних застережень про тимчасовість призначення позивача на посаду, а тому питання про відповідність позивача вимогам до поліцейських було вирішено ще у листопаді 2015 року, у момент видання наказу про прийняття його на службу. Крім того, наказом від 11 лютого 2016 року №35 ГУ НП в Харківській області, який також не містив жодних застережень про тимчасовість призначення на посаду, позивача 11 лютого 2016 року призначено на посаду начальника сектору реагування патрульної поліції Зміївського відділення поліції Чугуївського відділу поліції ГУ НП в Харківській області.

Враховуючи те, що нормами пункту 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII не передбачено можливості переатестації колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді, на яку їх вже призначено для подальшого проходження служби в органах поліції, суди дійшли висновку, що атестування ОСОБА_2 проведено неправомірно та за відсутності визначених законом підстав.

Крім того, метою проведення атестації (для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність) є вирішення питання про можливість у той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби через службову невідповідність виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Аналізуючи матеріали атестування позивача, суди зазначили, що зміст атестаційного листа ОСОБА_2, складеного його безпосереднім начальником, свідчить про те, що позивачу надано позитивну характеристику. В цьому ж атестаційному листі зроблено висновок про те, що ОСОБА_2 займаній посаді відповідає.

Відповідно до пункту 16 розділу IV Інструкції атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Разом з тим, аналізуючи надані документи та перевіряючи обставини справи, суди встановили, що відповідач не довів, що під час прийняття рішення про невідповідність позивача займаній посаді, атестаційною комісією враховувались обов'язкові критерії згідно з пунктом 16 розділу IV Інструкції, і, що за сукупністю оцінки усіх критеріїв позивач виявив себе як некваліфікований працівник, зокрема щодо низьких показників хоча б одного із встановлених критеріїв.

За таких обставин, суди дійшли висновку, що атестаційна комісія, в порушення вимог статті 57 Закону №580-VIII та пункту 16 розділу IV Інструкції не проводила глибокого і всебічного вивчення документів особової справи позивача, не аналізувала в сукупності повноту виконання позивачем функціональних обов'язків (посадових інструкцій), показників його службової діяльності, рівня теоретичних знань та професійних якостей, не враховувала наявність заохочень та дисциплінарних стягнень тощо, а тому таке рішення та наказ про звільнення підлягають скасуванню, а позов задоволенню.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

ГУ НП в Харківській області не доведено правомірність прийняття оскаржуваного наказу від 15 липня 2016 року №230 о/с про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника сектору реагування патрульної поліції Зміївського відділення поліції Чугуївського відділу поліції ГУ НП в Харківській області.

Враховуючи зазначені обставини суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правомірного висновку щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2 про скасування зазначеного наказу та поновлення на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції Зміївського відділення поліції Чугуївського відділу поліції ГУ НП в Харківській області.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 345, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді В.М.Шарапа

Т.Г.Стрелець