Справа № 757/33538/17-а
Суддя: Москаленко К. О.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2018 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Москаленко К.О.,

за участю секретаря судового засідання - Березовській К.А.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу №757/33538/17-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівному Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Рідуна Т.П. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 позивач ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Поліцейського роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівному Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Рідуна Т.П. (далі по тексту - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.06.2017 відповідачем було винесено постанову Серії АР №680548 від 04.06.2017 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності (далі по тексту - постанова). Відповідно до змісту вказаної постанови, позивач порушив додаток 2 розділу 34 Правил дорожнього руху України, а саме перетнув вузьку горизонтальну суцільну лінію 1.1. Позивач зазначає, що зазначені у постанові дані не відповідають дійсності. Крім того, зазначає, що відповідач в порушення вимог ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП) на місці зупинки транспортного засобу виніс оскаржувану постанову, у зв'язку з чим не надав позивачу можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Серед іншого, зазначає про те, що постанова в порушення ст. 283 КУпАП не містить даних про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, а також в ній відсутнє належне обґрунтування обставин та доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Посилаючись на викладене, позивач просить суд скасувати постанову.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.07.2017 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 22.08.2017.

У судове засідання 29.01.2018 позивач не з'явився, на електронну адресу суду направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. У попереднє судове засідання представником відповідача направлені письмові заперечення, зі змісту яких вбачається, що відповідач заперечує щодо позовних вимог та просить відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 04.06.2017 відповідачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії АР №680548 від 04.06.2017, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Відповідно до вказаної постанови, позивач перетнув вузьку горизонтальну суцільну лінію 1.1, чим порушив додаток 2 розділу 34 Правил дорожнього руху України.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

У відповідності до Правил дорожнього руху, а саме: - п. «б» п. 2.3, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, у випадках, визначених законом, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Посилання позивача на те, що дані, зазначені у постанові, не відповідають дійсності, спростовуються План-схемою організації дорожнього руху, з якої вбачається, що з 358 по 356 кілометр автодороги Київ-Чоп нанесено осьову розмітку автодороги з протилежними напрямами руху у вигляді лінії 1.1.

Щодо тлумачення понять «за місцем» та «на місці», то дійсно, згідно рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015, положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Окрім цього, пункт 2.3 рішення Конституційного Суду України №5 вказує, що ч. 1 та ч. 2 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року №596-VIII, ч. 2 ст. 258 КУпАП викладено у новій редакції «протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі».

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаному випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, передбачених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП (абзац 3 пункту 2.3 рішення Конституційного Суду України №5).

Посилання позивача в позові на те, що йому не було роз'яснено його права, та не надано можливості скористатися в повному обсязі правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, суд відхиляє, оскільки, відповідно до відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції, відповідач ознайомив позивача з правами, наданими законодавством особі, стосовно якої проводиться розгляд справи про адміністративне правопорушення. Крім того, відповідно до цього ж відеозапису, позивачем в процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення клопотань не заявлялося.

Водночас, відеозапис правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, не є обов'язковим, а наявність відеозапису розцінюється як додатковий доказ, тому бланк постанови не містить графи, в якій інспектор зобов'язаний вказувати про наявність відеозапису та назву приладу, яким цей відеозапис здійснено.

Крім того, як зазначає Пленум Вищого адміністративного суду у постанові від 06 березня 2008 року № 2 « Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», підставами для визнання будь-якого акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Отже, оскільки, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі що адміністративне правопорушення, зважаючи на те, що доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП здійснюється посадовою особою за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 2, 5-11, 19, 73-77, 79, 90, ст.ст. 241- 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Поліцейського роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівному Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Рідуна Т.П. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Повне рішення суду складено 08.02.2018.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом тридцяти днів з д ня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Печерського

районного суду м. Києва К.О. Москаленко