Справа № 278/2691/17
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року м. Житомир справа № 278/2691/17

категорія 10.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черноліхова С.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними, скасування п.14 рішення №52 від 08.07.2016, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення йому одноразової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи;

- визнати протиправним та скасувати пункт 14 рішення відповідача про повернення на доопрацювання документів, направлених на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності 3 групи з 13.05.2015 внаслідок поранення, контузії, захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформленого протоколом №52 від 08.07.2016;

- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання: 1) про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, тобто з 13.02.2015; 2) про те, що отримані ним поранення, контузія, захворювання, не пов`язані із вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення тілесного ушкодження; 3) про те, що протокол засідання Центральної військово-лікарської комісії №205 від 26.01.2015 та акт судово-медичного дослідження (обстеження) Житомирського обласного бюро судово-медичної №116 від 20.01.2015 експертизи є документами, які свідчать про причину та обставини, отриманих ним поранень, контузій і захворювань.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем протиправно прийнято рішення про повернення пакету поданих документів на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи на доопрацювання Житомирському військовому комісаріату. Підставою для такого повернення вказано відсутність документів, які свідчать про причинний зв`язок між пораненням та встановленою інвалідності 3 групи. Вважає, що повернення документів на доопрацювання є фактичною відмовою у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, що суперечать нормам чинного законодавства. За захистом своїх прав, зокрема соціальних, звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області справу № 278/2691/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, скасування п.14 рішення №52 від 08.07.2016, зобов`язання вчинити певні дії передано для розгляду до Житомирського окружного адміністративного суду (а.с.54-55).

Відповідно до ухвали судді Житомирського окружного адміністративного суду від 06.02.2018 справу прийнято до провадження та призначено судове засідання на 27.02.2018 (а.с.65-66).

Ухвалою суду від 27.02.2018 перейдено у письмове провадження (а.с.88-89).

У встановлений судом строк представником відповідача подано до суду відзив за № 307 від 22.02.2018 з додатками (а.с.70-81).

Обґрунтовуючи свої доводи, представник відповідача вказав, що позивачем не надано документів, які свідчили б про причинний зв`язок між пораненням та встановленою інвалідності 3 групи, відповідно право в порядку встановленому законодавством України на отримання одноразової допомоги у позивача відсутнє. На думку відповідача, належними документами, що могли б підтверджувати дані обставини, являється акт, затверджений командиром частини, довідка командира або лікаря частини та службово-медична характеристика. Крім того вказав, що такі дії Міністерства оборони України є заходами організаційного характеру, а не рішенням суб`єкта владних повноважень.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2011-ХІІ), та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі - Порядок № 975)

Встановлено, що ОСОБА_1 в період з 25.06.1985 по 04.02.1987 проходив військову службу на території Демократичної Республіки Афганістан та приймав участь в бойових діях, що підтверджується копією довідки Житомирського обласного військового комісаріату №10 від 19.05.2016 (а.с.17).

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України №205 від 26.01.2015 встановлено, що отримані ОСОБА_1 поранення, контузія та захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах де велись бойові дії (а.с. 18).

Згідно із заключної частини акту судово-медичного дослідження (обстеження) №116 від 20.01.2015, складеного судово-медичним експертом І.В.Діденко, випливає, що при обстеженні ОСОБА_1 було виявлено рубці на голові, обличчі та правій нозі, які утворились від дії тупих твердих предметів з достатньо-обмеженою контактуючою поверхнею, можливо внаслідок осколочних поранень за обставин та в термін, що вказаний обстеженим (липень 1985 року) (а.с.19-20).

З довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №083934 від 14.02.2015 (серії 12 ААА) видно, що позивачу було встановлено IІІ групу інвалідності з 13.02.2015, яка настала внаслідок поранення та захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії (а.с.22).

Позивач з метою реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІI групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із відповідною заявою та копіями необхідних документів, які в подальшому були направленні останнім до Міністерства оборони України.

Однак, розглянувши подані документи, 08.07.2016 відповідно до п.14 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, комісія дійшла висновку про направлення поданих документів на призначення одноразової допомоги ОСОБА_1 на доопрацювання у зв`язку із відсутністю документів, які свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми, або каліцтва), зокрема про те, що вона не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень.

Вважаючи рішення комісії Міністерства оборони України протиправним позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оброни України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Відтак, частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частини п`ятої статті 17 Конституції України обумовлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

В розумінні статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі частиною першою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 16-2 наведеного Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 яка набрала чинності 24.01.2014 (далі - Постанова № 975).

Відповідно до пункту 3 Постанови № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, тобто з 13.02.2015.

Абзацом третім підпунктом 1 пункту 6 Постанови № 975 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи;

За наведених обставин, суд вважає, що днем виникнення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатних осіб, є 13.02.2015, оскільки ця дата зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії як час, з якого позивачу при первинному огляді встановлена третя група інвалідності.

Частиною 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на момент первинного огляду МСЕК позивача) визначалося, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Аналіз вищенаведених правової норми свідчить на користь висновку, що ОСОБА_1 має право на отримання вказаної одноразової допомоги у зв`язку із отриманням інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України щодо застосування зазначених норм матеріального права, яка була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 18 листопада 2014 року та 21 квітня 2015 року (справи № 21-446а14 та № 21-135а15 відповідно).

Так, виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону № 2011-ХІІ, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Отже, незважаючи на те, що позивач проходив військову службу у період з 25.06.1985 по 04.02.1987 він має право на одноразову грошову допомогу і після спливу трьох місяців з дня його звільнення.

З приводу відсутності у поданих матеріалів документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відтак, суд констатує, що форма такого документу законодавчо не визначена, а тому за приписами наведеної норми такими документами можуть бути будь-які відомості, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Вказана правова позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22.01.2015 у справі К/800/7338/13.

У свою чергу, підпунктами «г» пункту 21.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 р. N 402 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 р. за N 1109/15800 встановлено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

"Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 № 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

За змістом пункту 21.21 указаного Положення, за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).

Отже, витяг з протоколу ЦВЛК № 205 від 26.01.2015 та акт судово-медичного дослідження бюро судово-медичної експертизи УОЗ Житомирської ОР № 116 від 20.01.2015 по своїй суті свідчать, що поранення та захворювання ОСОБА_1 не пов`язані із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Підсумовуючи викладене та ураховуючи те, що позивач як військовослужбовець отримав поранення та захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно зі статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013.

Отже, відповідач у встановленому порядку зазначені документи не розглянув та не прийняв відповідного рішення щодо можливості призначення виплати одноразової грошової допомоги позивачу, чим допустив порушення права позивача на належний розгляд поданої ним заяви та документів і прийняття відповідного рішення з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до Постанова №975.

Таким чином, рішення Міністерства оборони України про направлення на доопрацювання наданих документів для призначення одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи з 13.02.2015, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 08.07.2016 за № 52 підлягає скасуванню як протиправне, а позов в цій частині до задоволення.

З огляду на викладене, суд вважає також, обґрунтованою вимогу позивача та зобов`язує Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 , як інваліду 3 групи з 13.02.2015, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до Постанови №975 та статей 16 - 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.

Щодо решти позовних вимог суд зазначає наступне.

Поряд з цим, позовні вимоги щодо розгляду питання про те, що отримані позивачем поранення, контузія, захворювання, не пов`язані із вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення тілесного ушкодження та про те, що протокол засідання Центральної військово-лікарської комісії №205 від 26.01.2015 та акт судово-медичного дослідження (обстеження) Житомирського обласного бюро судово-медичної №116 від 20.01.2015 експертизи є документами, які свідчать про причину та обставини, отриманих ним поранень, контузій і захворювань, не підлягають задоволенню, оскільки поглинаються вимогою про зобов`язання Міністерства оборони України розглянути питання стосовно призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, а саме задоволення вказаної вимоги є тим засобом захисту, який гарантуватиме захист соціальних прав позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 77, 90, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи.

Визнати протиправним і скасувати пункт 14 рішення Міністерства оборони України (пр-т Повітрофлотський,6. м.Київ, 03168, ) про повернення на доопрацювання документів у зв`язку із встановленням йому інвалідності 3 групи з 13.05.2015 внаслідок поранення, контузії, захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформленого протоколом №52 від 08.07.2016;

Зобов`язати Міністерство оборони України (пр-т Повітрофлотський,6. м.Київ, 03168, ) розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги, як інваліду 3 групи з 13.02.2015, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 у розмірі 150- кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов