Справа № 489/1263/18
Суддя: Тихонова Н. С.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/1263/18
Номер провадження 2-а/489/140/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Тихонової Н.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Миколаєві про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у місті Миколаєві, яким просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не складення протоколу відносно особи у вчиненні ДТП, учасником якої був позивач. Вказував, що його неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, в той час як відповідач категорично відмовляється складати протокол відносно іншого учасника ДТП ОСОБА_2

Згідно ч.2 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань від учасників справу про проведення судового засідання з повідомленнями (викликом) сторін не надходило, відтак суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі сторін.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

24 грудня 2017 року о 21 годині 50 хвилин, керуючи транспортним засобом - «Hundai Accent», державний номер НОМЕР_1, в м. Миколаєві по вул. 295 Стрілецька Дивізія в бік пр. Богоявленського, виконуючи поворот ліворуч в бік вул. Маячна, проігнорував вимогу дорожнього знаку 2.1. «дати дорогу», не надав дорогу в русі транспортному засобу «Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, який рухався по головній дорозі по пр. Богоявленському зі сторони вул. Прибузька в бік вул. Маячна, в результаті чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем, порушивши вимоги п. 2.3 «б», 16.11 Правил дорожнього руху України.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24.07.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та адміністративну справу відносно ОСОБА_1 закрито у звязку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП..

Згідно Постанови Апеляційного суду Миколаївської області від 22.09.2017 року вищевказану Постанову суд залишено без змін.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що працівниками УПП в м. Миколаєві при вчиненні ДТП не було складено протоколу відносно ОСОБА_2, попри те, що в його діях був склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. При цьому, згідно Висновку експерта було встановлено, що ДТП фактично сталось з вини ОСОБА_2

Позивач неодноразово звертався до керівництва відповідача та прокуратури із заявами про проведення перевірки за фактом вищевказаної ДТП, яка мала місце 24.12.2016 р. та притягнення працівників поліції до кримінальної відповідальності щодо їх бездіяльності по складенню протоколу відносно ОСОБА_2, однак останні відмовляються вчиняти будь-які дії щодо перевірки правомірності дій ОСОБА_2 під час ДТП, складення відносно нього протоколу та вносити відомості ЄРДР відносно працівників поліції.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про національну поліцію» національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 Закону передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» національна поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно наданого відзиву відповідача вбачається, що вказані в адміністративному позові обставини були предметом дослідження в справі про адміністративне правопорушення 488/30/17, в якій позивача визнано винним у скоєнні ДТП та фактично встановлено відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_2, через що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 255 КУпАП складати протокол про адміністративне правопорушення мають право уповноважені на те посадові особи, представники громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Вичерпний перелік осіб, які мають право на складання протоколу про адміністративне правопорушення, регламентується цією ж статтею.

Разом з тим, суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а складається уповноваженою особою за наслідками вчинення адміністративного правопорушення у порядку та випадках, встановлених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, в розумінні ст. 251 КУпАП, є доказом по справі про адміністративне правопорушення. Питання щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановлення наявності чи відсутності в діяннях особи складу адміністративного правопорушення, тощо, належить розглядати в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Тобто питання розгляду та надання оцінки всім доказам, в тому числі і самому протоколу про адміністративне правопорушення здійснюється під час розгляду питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, доводи позивача щодо неправомірної бездіяльності працівників поліції не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони мали бути викладені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Управління патрульної поліції у м. Миколаєві забезпечити складення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_2, суд зазначає, що така вимога не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вже зазначалося, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень. ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Так, відповідно до пункту 10.3 Постанови Пленуму ВАСУ №7 від 20.05.2013 року резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє. Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 ст. 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

Відповідно до ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення за ст. 124 КУпАП мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції1).

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної вимоги, оскільки дане питання належить до виключної компетенції відповідача та не належить до компетенції адміністративного суду, а суд не повноважний перебирати функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Згідно ст. 139 КАС судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 18, 19, 30, 72, 73, 241-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Миколаєві про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11.04.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова