Справа № 477/1560/17
Суддя: Козаченко Р. В.
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 477/1560/17
Провадження № 2-а/477/5/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем - Бітюковою С.В.,

за участі: позивача - ОСОБА_1 (не з'явився), його представника - ОСОБА_2

представника відповідача - не з'явився,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Миколаєві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив скасувати винесену відносно нього постанову серії АР № 618035 від 26 липня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову вказував, що постанова була винесена протиправно, оскільки розгляду справи фактично проведений не був.

В с. Коблеве Миколаївської області його зупинив співробітник поліції і перевірив документи, звинувативши у порушенні правил дорожнього руху. На його заперечення він не відреагував, а тільки переписав дані з наданих ним документів на аркуш паперу та повідомив, що має він право звертатися до суду. Про винесену відносно нього постанову про адміністративне правопорушення він не знав, а отримав її поштою, і то вона була надіслана не на адресу його проживання, а на адресу брата, який її йому і передав.

Зазначав, що порушений порядок розгляду справи також полягав в у тому, що йому не роз'яснили права та обов'язки, не забезпечили право на захист і право на юридичну допомогу адвоката; розгляд і винесення постанов відбувся на місці, що суперечить рішенню Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року; не було надано можливість пояснити і висловити позицію про невинуватість та проігноровано прохання розгляд справи відкласти для отримання правової допомоги; постанова винесена буз підтвердження будь-якими доказами вчиненого ним правопорушення, а копія постанови йому вручена не була.

В судове засідання позивач не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, направив на розгляд свого представника, яка позов підтримала та просила задовольнити, вказавши також, що постанова була винесена не повноважною посадовою особою - поліцейським Управління патрульної поліції в м. Києві на території Миколаївської області, хоча повноважень на це у нього не було, в той час як постанова надійшла до позивача саме від відповідача - Управління патрульної поліції у м. Миколаєві, де і зберігається оригінал оскаржуваної постанови.

Представник відповідача до судового засідання також не з'явився, надав заяву з проханням вирішити справу без його участі, а у задоволенні позову просив відмовити, оскільки позов пред'явлено не до належного відповідача: інспектор поліції, який постановив оскаржувану постанову, не є співробітником Управління поліції в

м. Миколаєва, до кого пред'явлено позов.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі, прийшов до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що в серпні 2017 року його брат ОСОБА_3 передав йому постанову про адміністративне правопорушення, яка була складена на його ім'я, але надійшла на адресу брата. Відповідно до отриманої постанови серії АР № 618035 від 26 липня 2017 року, о 14:50, ОСОБА_1, керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz 213CDI» р.н. НОМЕР_1, на вул. Морська, буд. 122 в

с. Коблево Миколаївської області, і під час руху користувався засобами зв'язку - тримаючи їх у руках, а саме: розмовляв по мобільному телефону, чим порушив пп. д) п. 2.9 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з постановою за це порушення на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Також відповідно до постанови серії АР № 618035 її було винесено поліцейським підрозділу Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Тищенком Р.С.

Підпунктом д) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року передбачено, що водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до п. 1.3 цих же Правил, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил дорожнього руху, також бути взаємно ввічливими.

Також, ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, в тому числі і статтею 122 КУпАП.

Згідно із роздруківкою «Адмінпрактики», наданої відповідачем, оскаржувану постанову серії АР № 618035 винесено органом - Управлінням патрульної поліції у м.Миколаєві, але склав її Тищенко Р.С. - працівник патрульної поліції м. Києва.

На адвокатський запит представника позивача, Управління патрульної поліції в м. Миколаєві надало відповідь від 10 серпня 2017 року про те, що лейтенант поліції Тищенко Р.С. наказом начальника Департаменту патрульної поліції від 24 липня 2017 року № 1198 був відряджений у підпорядкування Очаківському відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, з метою охорони інтересів суспільства та держави, забезпечення публічної безпеки та порядку, безпеки дорожнього руху, виявлення та припинення кримінальних та адміністративних правопорушень. Також у цій відповіді зазначено, що в Управлінні патрульної поліції м. Миколаєва знаходиться оригінал оскаржуваної постанови, копія якої надана запитувачу. Однак повідомлено, що інших матеріалів немає, так як Управління не є розпорядником інших матеріалів про адміністративне правопорушення (мова йшла про відеофіксацію правопорушення), оскільки лейтенант поліції Тищенко Р.С. знаходився у підпорядкуванні Очаківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

На неодноразові запити суду щодо повноважень та відрядження лейтенанта Тищенка Р.С. до Миколаївської області, Управління патрульної поліції в м. Києві відповіді не надало.

Але на запит суду Очаківський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області надав наступну інформацію: серед працівників, які прибули у розпорядження начальника Очаківського відділу поліції на період з 25 липня 2017 року по 8 серпня 217 року, інспектор поліції УПП в м. Києві лейтенант поліції Тищенко Р.С. відсутній. Також зазначено, що номерними бланками постанов про адміністративне правопорушення працівники УПП в м. Миколаєві та УПП в м. Києві не забезпечувалися.

Управління патрульної поліції в м. Миколаєві є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції МВС України і не є структурним підрозділом Управління національної поліції у м. Миколаєві чи Миколаївської області.

Слід констатувати, що оскаржувана постанова була винесена інспектором поліції Управління патрульної поліції в м. Києві, який не був відряджений до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві. При винесені постанови він діяв як інспектор патрульної поліції в м. Києві, оскільки саме таким чином зазначено уповноважену особу, яка винесла постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. На спростування цього суду доказів надано не було. При цьому, ні відповідно до інформації Очаківського відділ поліції Миколаївської області, ні згідно з інформацією УПП в м. Миколаєві, зазначений поліцейський не перебував у їх підпорядкуванні, не працював на території Миколаївської області в липні 2017 року і повноважень як патрульний поліцейський їх підрозділів не виконував.

Та обставина, що в «Адміпрактиці» зазначено УПП в м. Миколаєві, тобто відповідача, як орган, який виніс оскаржувану постанову, не вказує на те, що це управління несе відповідальність за дії інспектора поліції в м. Києві і за винесену ним постанову, так як, зазначено вище, інспектор поліції Тищенко Р.С. до Управління ПП в м. Миколаєві у відрядження не направлявся і в його підпорядкуванні не перебував.

У статті 4 КАС України визначено серед іншого, що в цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Згідно зі ст. 12 та п. 1 ч. 1 ст. 19 КУпАП адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного); юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: на спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Той факт, що оскаржувану постанову було надіслано від УПП в м. Миколаєві не значить, що вона винесено саме цим органом або уповноваженим його співробітником.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, пред'явлений до УПП в м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції не підлягає задоволенню, оскільки він пред'явлений не до належної особи.

Суд самостійно позбавлений можливості замінити неналежного відповідача за власної ініціативи, оскільки це є порушення принципу диспозитивності судового процесу та принципу правової визначеності, зазначених в ст. 2 та ст. 48 КАС України. Суд не може самостійно вийти за межі позовних вимог позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 48 КАС України суд може залучити до участі в якості співвідповідача, якщо позивач не згоден на заміну відповідача. Однак це право суду, а не обов'язок і до того ж, з врахуванням позиції позивача, яка, в тому числі, ґрунтується і на неправомірності винесеної постанови інспектором патрульної поліції УПП в м. Києві, який не був наділений повноваженнями виносити такі постанови як співробітник УПП в

м. Миколаєві на території Миколаївської області, суд не може на свій розсуд без згоди позивача змінювати його такі позовні вимоги.

Інші посилання позивача щодо неправомірності винесеної відносно постанови про притягнення до адміністративної відповідальності судом не розглядалися, оскільки їх оцінку можливо надавати та вирішувати за пред'явлення позову до належного відповідача.

З врахуванням викладеного, керуючись ст. ст. ст.ст. 241-246, 250 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Миколаєва Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності постановою серії АР №618035 від 26 липня 2017 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП - відмовити

Рішення може бути оскаржене до Одеського адміністративного апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко