Справа № 805/1689/18-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2018-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2018 р. Справа№805/1689/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Христофоров А.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Першотравневому районі Донецької області про:

- визнання протиправними дії Першотравневого управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо встановлення ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання у розмірі 88 відсотків суддівської винагороди при стажі роботи на посаді судді 24 роки 2 місяці 28 днів без календарного періоду проходження строкової військової служби, або періоду на посаді слідчого МВС України,

- зобов'язання Першотравневе управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби у Збройних Силах Союзу РСР з 04.08.1977 року по 28.05.1980 року (2 роки 9 місяців 24 дні ) або роботи на посаді слідчого у МВС Украйні в період 20.11.1982 року по 01.04.1993 року (10 років 4 місяці 15 днів) (що дасть право відповідачу на 2% нарахування суддівської винагороди і остаточно нараховувати 90%);

- зобов'язання Першотравневе управління Пенсійного фонду України Донецької області провести перерахунок починаючи з 29.06.2017 року, нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 % суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України 2010 р„ NN 41-45, ст. 529; 2015 р., NN 18-20, ст. 132 із наступними змінами), без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання, з подальшим перерахуванням, у випадку зміни суддівської винагороди діючого судді у відставці та фактично виплаченою,-

ВСТАНОВИВ:

05.03.2018 року позивач направив позовну заяву, яка надійшла на адресу суду 06.03.2018 року з позовними вимогами до Управління Пенсійного фонду України у Першотравневому районі Донецької області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії, на обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 29.06.2017 року перебуває на обліку у відповідача, для призначення щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням загального стажу роботи були надані відповідачу необхідні документи, однак при розрахунку стажу відповідачем не було враховано період проходження військової служби або період роботи на посаді слідчого МВС, у зв'язку з чим призначено 88% щомісячного довічного грошового утримання суддівської винагороди при стажі на посаді судді, замість 90%. На звернення з заявою до відповідача, останнім, листом від 28.02.2018 рок, відмовлено у зарахуванні до стажу зазначені періоди. Вважає такі дії відповідача протиправними та незаконними, оскільки відповідно до закону та наявного стажу має право на щомісячне довічне грошове утримання суддівської винагороди у розмірі 90 %.

20.03.2018 відповідач направив відзив на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 23.03.2018 року, де зазначив, що вимоги позивача суперечать чинному законодавству та не підлягають задоволенню, оскільки з 30.06.2017 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове тримання судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з суддівським стажем, 24роки 02 міс.29 дн. та розмір утримання склав 88% суддівської винагороди за стаж роботи на посаді судді. Зараховувати військову службу або період роботи у МВС не має підстав, оскільки судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності Закону №1402 зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення(обрання), тобто відповідачем правомірно застосовано чинні на момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів», які не передбачали нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати та зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду строкової військової служби чи роботи у МВС.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.03.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, (РНОКПП НОМЕР_1), перебуває на обліку Управління Пенсійного фонду України у Першотравневому районі Донецької області, відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Управління Пенсійного фонду України у Першотравневому районі Донецької області є суб'єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в даних правовідносинах здійснює повноваження відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затверджене Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №384/2011 (далі за текстом - Положення №384/2011) та відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатне здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Відповідно до матеріалів справи, судом встановлено, що позивач проходив строкову військову службу у Збройних Силах СРСР з 04.08.1977 року по 28.05.1980 року, зазначене вбачається з військового квитка НОМЕР_2(а.с.13)

Згідно записів трудової книжки та витягу з послужного списку про присвоєння спеціальних звань начальницького складу, з 15.05.1981 по 01.09.1993 року ОСОБА_1 перебував на службі МВС України.(а.с.18, 21)

Також, з записів трудової книжки вбачається, що ОСОБА_1, працював на посаді судді Першотравневого районного суду Донецької області з 01.04.1993 року по 29.06.2017 року (а.с.19-20).

Відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя від 16.06.2017 року №1529/0/15-17, ОСОБА_1, звільнено з посади судді, у зв'язку з поданням заяви про відставку та наказом В.о. голови Першотравневого районного суду Донецької області від 19.06.2017 року №2-К, 29.06.2017 року відраховано зі складу Першотравневого районного суду Донецької області.(а.с.9)

15.02.2018 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Першотравневому районі Донецької області з заявою про зарахування до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби у Збройних Силах Союзу РСР з 04.08.1977 року по 28.05.1980 року (2 роки 9 місяців 24 дні) або роботи на посаді слідчого у МВС Украйні. Також просив провести перерахунок з 28.06.2017 року нараховуючи та виплачуючи щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 % суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України 2010 р. NN 41-45, ст. 529; 2015 р., NN 18-20, ст. 132 із наступними змінами), без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання, з подальшим перерахуванням, у випадку зміни суддівської винагороди діючого судді у відставці та фактично виплаченою.(а.с.10)

28.02.2018 року Управління Пенсійного фонду України у Першотравневому районі Донецької області надало відповідь №8/С-22-01-15 відповідно до якої вбачається, що 30.06.2017 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з суддівським стажем, 24роки 02міс.29дн. та розмір утримання склав 88% суддівської винагороди за стаж роботи на посаді судді. Зараховувати військову службу або період роботи у МВС не має підстав, оскільки відповідно до пункту 34 розділу ХІІ Закону №1402 доповнено абзацом четвертим, згідно із Законом «Про вищу раду правосуддя» №1789-VII від 21.12.2016 року судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення(обрання).(а.с.11-12)

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів при здійсненні ними своїх повноважень, закріпленої у частині першій статті 126 Конституції, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), а в майбутньому - статусу судді у відставці, право якого на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

На момент звернення позивача до Вищої ради правосуддя України із заявою про звільнення з посади судді у відставку у травні 2017 року, спірні правовідносини регулювалися Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 02.06.2016 року, Закону України "Про Вищу раду правосуддя" від 05.01.2017 року.

На момент прийняття рішення про звільнення позивача у відставку, діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року.

За правовою позицією Верховного Суду України, викладеної в постанові від 01.07.2014 року у справі №21-244а14, правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Так, відповідно до статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (чинний на час виникнення спірних правовідносин), до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Відповідно до пункту 11 Розділу XIII «Перехідні Положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (чинний на час виникнення спірних правовідносин), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Як вбачається з приписів статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-XII (чинний на час виникнення спірних правовідносин), судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також, у пункті 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», визначено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Рішенням Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № 3-рп/2005 визначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Суд зауважує, що у рішенні Конституційного Суду України від 03.06. 2013 року №3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) також зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Тобто, законодавством, яке діяло на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-V, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 27.02.2018 року справа №127/20301/17( № К/9901/2760/17)

Таким чином, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI, було передбачено право ОСОБА_1, на зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, з урахування періоду проходження строкової військової служби та періоду служби на посаді слідчого у МВС України

Як підтверджується записами трудової книжки та військового квитка позивача, ОСОБА_1, з 04.08.1977 року по 28.05.1980 року проходив строкову військову службу у Збройних Силах СРСР.(а.с.13-14,18).

Крім того, згідно з записами трудової книжки та витягу з послужного списку про присвоєння спеціальних звань начальницького складу, з 15.05.1981 по 01.09.1993 року ОСОБА_1 перебував на службі МВС України

Оскільки позивач працював на посаді судді більше, ніж десять років, в точності 24роки 02 місяці 9дні, строк проходження ним військової служби та перебування на посаді слідчого у МВС України, дає право позивачу на отримання щомісячного довічного грошового утримання в більшому розмірі ніж 88% суддівської винагороди.

Враховуючи викладене, при визначені розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, до стажу роботи позивача, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати період проходження ОСОБА_1 строкової військової служби, що становить 2 роки 09 місяців 24 дні та період служби на посаді слідчого у МВС України в період 20.11.1982 року по 01.04.1993 року - 10 років 04 місяця 15 днів.

Однак, враховуючи той факт, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати щомісячне довічне грошове утримання позивача, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача, буде зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву з урахуванням вищенаведених обставин.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача викладені у відзиві на адміністративний позов, оскільки вони ґрунтуються на невірному тлумачені норм законодавства та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем не доведено та не надано доказів на підтвердження правомірності висновків Першотравневого управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо встановлення ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання у розмірі 88 % суддівської винагороди при стажі роботи на посаді судді 24 роки 2 місяці 28 днів без врахування календарного періоду проходження строкової військової служби та періоду перебування на посаді слідчого МВС України.

Позивач просить суд зобов'язати відповідача виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання, з подальшим перерахуванням, у випадку зміни суддівської винагороди діючого судді у відставці, однак з урахуванням того, що нарахування пенсії належить до компетенції відповідача та оскільки встановлення обов'язків на майбутнє, без врахування змін чинного законодавства яке може мати місце в подальшому, та без наявності спірних правовідносин є передчасним і безпідставним, суд відмовляє у задоволені позовних вимог позивача в цій частині.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу з визначення підстав та прийняття рішення про визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, яке полягає у визнанні протиправними дій відповідача у не зарахуванні при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді період проходження військової служби у Збройних Силах СРСР з 04.08.1977 року по 28.05.1980 року (2 роки 9 місяців 24 дні) та період служби на посаді слідчого у МВС Украйні в період 20.11.1982 року по 01.04.1993 року (10 років 4 місяці 15 днів) та зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду.

Також, відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказаною статтею Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право, а не обов'язок суду зобов'язувати подати суб'єкта владних повноважень звіт про виконання судового рішення, з огляду на предмет спору, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Згідно з частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, у відповідності до чого підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 470 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 87400) до Управління Пенсійного фонду України у Першотравневому районі Донецької області (, вул. Тітова, буд 72-А, смт. Мангуш, Донецька область, 87400) про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Першотравневому районі Донецької області у не зарахуванні при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді, ОСОБА_1, період проходження військової служби у Збройних Силах СРСР з 04.08.1977 року по 28.05.1980 року (2 роки 9 місяців 24 дні ) та період служби на посаді слідчого у МВС Украйні в період 20.11.1982 року по 01.04.1993 року (10 років 4 місяці 15 днів).

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Першотравневому районі Донецької області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 від 15.02.2018 року про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у Першотравневому районі Донецької області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у сумі 470 (чотириста сімдесят) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту його підписання суддею.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 06.04.2018 року.

Суддя Христофоров А.Б.