Справа № 805/719/18-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2018 р. Справа№805/719/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка О.М. при секретарі судового засідання Проніні Д.С., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначила, що її чоловік ОСОБА_2 помер 26.11.2012 в результаті професійного захворювання яке він отримав працюючи на ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля». В зв'язку з втратою годувальника відповідач призначив та сплачує їй пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Починаючи з серпня 2013 року відповідач визначив розмір її пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але без застосування положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позивач не погоджується з бездіяльністю відповідача щодо застосування до даних правовідносин Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Вказала, що відповідно до «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Теж саме зазначене в преамбулі до самого Закону України «Про пенсійне забезпечення». Це означає, що на час її звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії у звязку з втратою годувальника в грудні 2012 року Закон України «Про пенсійне забезпечення» не регулював спірні правовідносини. Тобто, в даному конкретному випадку починаючи з грудня 2012 року й до тепер до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Вважає, що призначення їй пенсії у зв'язку з втратою годувальника із застосуванням положень

Закону України «Про пенсійне забезпечення» є таким, що здійснене з порушенням норм матеріального права. Просила суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо перерахунку їй пенсії у звязку з втратою годувальника за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та зобовязати відповідача зробити перерахунок розміру її пенсії у звязку з втратою годувальника за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника з 23 липня 2017 року.

Ухвалою від 06 лютого 2018 року суд відкрив провадження у справі, призначивши до розгляду на 26 лютого 2018 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 26 лютого 2018 року розгляд справи було відкладено на 19 березня 2018 року.

З 19 березня 2018 року розгляд справи було відкладено на 02 квітня 2018 року.

27 лютого 2018 року відповідач надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, просив суд відмовити у задоволені позовних вимог. Зазначив, що згідно заяви позивача від 03.12.2012 №957 їй була призначена пенсія у зв'язку з втратою годувальника згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 50% пенсії за віком померлого годувальника. Страховий стаж годувальника складає 36 років 7 місяців 9 днів, стаж на підземних роботах - 27 років 10 місяців 11 днів, в тому числі військова служба - 2 роки 1 день. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії за період роботи померлого годувальника був врахований за період з 01.07.1991 по 30.11.1996 та з 01.07.2000 по 31.07.2008. Згідно заяви позивача №2307 від 16.08.2013 з 01.09.2017 їй було перераховано пенсію в разі втрати годувальника відповідно до ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв'язку з тим, що на підставі довідки про причинний зв'язок смерті з професійним або трудовим каліцтвом серія 10ААА №000085, смерть годувальника пов'язана з нещасним випадком на виробництві. Частиною 8 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». До запровадження цього Закону пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання призначаються відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Розмір пенсії по втраті годувальника позивачу розрахований в розмірі 30 відсотків заробітку годувальника, що передбачено ст. 44 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Обчислення розміру пенсії по втраті годувальника в розмірі 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, передбачено виключно для пенсій призначених згідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зазначив, що огляду на вищевказане, Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області діяло у спосіб та у межах передбачених Конституцією та Законами України, та що управлінням не було порушено права позивача.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 помер 26.11.2012 року в результаті професійного захворювання, яке він отримав працюючи на ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля».

10 січня 2018 року позивач звернулась до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про перерахунок пенсії у звязку з втратою годувальника згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та з проханням сплатити їй усі несплачені суми пенсії починаючи з грудня 2012 року.

Листом у відповідь від 18 січня 2018 року за №4/3-01-01-15 відповідач повідомив їй, що страховий стаж годувальника складає 36 років 7 місяців 9 днів, стаж на підземних роботах - 27 років 10 місяців 11 днів, в тому числі військова служба - 2 роки 1 день. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії за період роботи померлого годувальника був врахований за період з 01.07.1991 по 30.11.1996 та з 01.07.2000 по 31.07.2008. Зазначено, що згідно її заяви №2307 від 16.08.2013 з 01.09.2017 року їй було перераховано пенсію в разі втрати годувальника відповідно до ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв'язку з тим, що на підставі довідки про причинний зв'язок смерті з професійним або трудовим каліцтвом серія 10ААА №000085, смерть годувальника пов'язана з нещасним випадком на виробництві. Також повідомлено, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» з 01.10.2017 року буде здійснено перерахунок її пенсії в частині переводу пенсії по втраті годувальника, призначену відповідно до Закону України «По пенсійне забезпечення» на Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З підстав викладеного суд зазначає наступне.

Розділом V Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, визначено умови призначення пенсії у звязку з втратою годувальника (стаття 36), розмір такої пенсії (стаття 37), період, на який вона призначається, зміна розміру (стаття 38), призначення однієї пенсії у звязку з втратою годувальника на всіх членів сімї, виділення частки пенсії (стаття 39).

Так, зокрема, відповідно до частини першої статті 37 цього Закону пенсія у звязку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сімї призначається в розмірі 50 % пенсії за віком померлого годувальника.

Разом з тим, згідно з частиною восьмою статті 36 Закону №1058-IV пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон №1105-XIV). Відповідно до частини четвертої статті 33 Закону № 1105-XIV пенсія у разі смерті годувальника призначається і виплачується згідно із законодавством. Тобто вказана норма містить посилання на законодавство про пенсійне забезпечення, оскільки, як визначено абзацом сьомим частини другої статті 5 Закону №1058-IV, виключно цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Абзацом першим пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, який прийнятий пізніше Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII, встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з абзацом другим пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Цим абзацом було доповнено вказаний пункт згідно із Законом України від 17 листопада 2005 року № 3108-ІV «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, враховуючи, що Закон №1058-IV, який прийнятий останнім у часі та, як зазначено у його преамбулі, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів ПФУ, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, а також те, що він чітко визначає, в якій частині застосовується Закон № 1788, пріоритетному застосуванню до відносин, повязаних з призначенням і виплатою пенсії у звязку з втратою годувальника, підлягає Закон №1058-IV.

Право на призначення пенсії у звязку з втратою годувальника закріплено, зокрема, абзацом другим частини першої статті 36 Закону № 1058, відповідно до якого батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у звязку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Вказана позиція також викладена у постанові Верховного суду України від 13 січня 2015 року по справі №21-553а14.Начало формы

Згідно з ч. 5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, на позивача розповсюджується дія Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, тому бездіяльність Пенсійного фонду України щодо не здійснення перерахунку пенсії у звязку з втратою годувальника за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV є протиправною.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ст.ст.9,77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними засобами доказування правомірності свого рішення, щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії, натомість, позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії провадиться в разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Позивач в позовній заяві просив суд зобовязати відповідача зробити перерахунок розміру її пенсії у звязку з втратою годувальника за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника з 23 липня 2017 року (з урахуванням строку позовної давності).

При цьому, на думку суду, право позивача на підвищення пенсії виникло з моменту її першого звернення до відповідача за заявою про перерахунок пенсії - 16.08.2013 року, проте позивачем до матеріалів справи доказів такого звернення до суду надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тож, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії у звязку з втратою годувальника за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати Селидовське обєднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, 6, ) зробити ОСОБА_1 (85485, Донецька область, м. Українськ, вул. Первомайська, 66/38) перерахунок розміру пенсії у звязку з втратою годувальника за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника з 23 липня 2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувать Селидовське обєднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, 6, ) на користь ОСОБА_1 (85485, Донецька область, м. Українськ, вул. Первомайська, 66/38, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачену суму судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 10 квітня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Кониченко О.М.