Справа № 817/608/16
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2018 року м. Рівне №817/608/16
Рівненський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Зозуля Д.П., судді Жуковської Л.А. Друзенко Н.В. , за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представники Дума Віктор Іванович, Дусановський Сергій Костянтинович,

відповідача 1: представник Юхименко Тетяна Валентинівна,

відповідача 2: представник Гоч Наталія Миколаївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

"Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А" в особі Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А"
доДержавної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області, Державної фіскальної служби України
про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення певних дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:

"Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А" в особі Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А" (далі - Позивач, представництво "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А") звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - відповідач, ДПІ у м. Рівному), Державної фіскальної служби України (далі - відповідач, ДФС України), у якому з урахуванням заяв про зміну предмету позову просило, визнати протиправними дії ДПІ у м. Рівному щодо складання наказу від 25.03.2015 р. № 170 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Представництва «Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів встановлених на території України при взаєморозрахунках з ТОВ «Будресурс-К» за період з 01.01. 2013 року по 31.12. 2014 року та щодо проведення позапланової виїзної перевірки на підставі наказу від 25.03. 2015 р. № 170, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.11. 2015 р. № , № , визнати протиправними дії ДФС України щодо не направлення рішення про результат розгляду скарги Представництва «Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А» (вх. № 2499/6 від 04.02. 2016 р.) на податкові повідомлення-рішення № , № від 16.11.2015 p. за поштовою адресою: м. Рівне, вул. Соборна 446 та зобов'язати ДФС України внести відомості в АС «Податковий блок» розділ «Скарга» про задоволення скарги Представництва «Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А» на податкові повідомлення-рішення № , № від 16.11. 2015 р. (вх. № 2499/6 від 04.02. 2016 р.) та відомості про скасування податкових повідомлень-рішень № , № від 16.11. 2015 р.

Позовні вимоги в повному обсязі були підтримані в судовому засіданні представниками позивача, які ствердили, що висновки відповідача, покладені в основу нарахування податкових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість з відповідними фінансовими санкціями за спірними податковими повідомленнями-рішеннями щодо нікчемності правочинів, укладених з ТОВ "Будресурс-К " є безпідставними, позаяк ґрунтуються не на первинних документах бухгалтерського та податкового обліку, а на власній, суб'єктивній, оцінці податкового органу про неспроможність здійснення даним контрагентом господарських операцій та на обставинах кримінальної справи по факту фіктивного підприємництва даного товариства. Вказали, що вчинення відповідних господарських операції підтверджуються первинними документами у відповідності вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999 року. Доводили, що валові витрати сформовані позивачем з дотриманням вимог Податкового кодексу України, а податковий кредит підтверджено належним чином оформленими податковими накладними. Крім того, зазначили, що позивач має в своєму документообігу і ті документи, які підтверджують той факт, що отримані від ТОВ "Будресурс-К" послуги та товарно-матеріальні цінності, були використані ним у власній господарській діяльності, спрямованій на отримання доходу. Також вказали, що на момент вчинення господарських операцій з ТОВ "Будресурс-К" відомості про нього знаходилися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, контрагент знаходився на податковому обліку та був зареєстрованим платником податку на додану вартість. Відповідно, жодної відповідальності за його несумлінні дії позивач нести не може. Висновки податкового органу про нікчемність правочинів позивача із вказаним контрагентом спростовували відсутністю судового рішення про визнання правочинів недійсними та недоведеністю такої недійсності, яка прямо встановлена законом. Що стосується вироку по кримінальній справі № 524/10551/14-к від 04.12.2014, яким, засновника та власника ТОВ "Будресурс-К" ОСОБА_7 визнано винним у здійсненні фіктивного підприємництва, зазначили, що про господарські операції позивача у ньому навіть немає згадки, а відтак вважають, що такі операції не були предметом перевірки у кримінальному судочинстві. А та обставина, що ОСОБА_7 та інші використовували ТОВ "Будресурс-К" для досягнення злочинної мети, жодним чином не може стосуватись позивача, позаяк кримінальна відповідальність є індивідуальною. Ствердили, що позивачу не було відомо ні про злочинні наміри засудженого, ні про фіктивність господарської діяльності ТОВ "Будресурс-К", а відтак позивач, будучи сумлінним суб'єктом господарювання, не може бути позбавлена права на формування витрат та податкового кредиту по операціям з ТОВ "Будресурс-К". Крім того, вказали на протиправність дій відповідачів щодо проведення перевірки та розгляду скарги на спірні податкові повідомлення-рішення. Разом з тим, звернули увагу суду на те, що 16 листопада 2015 р. ДПІ у м. Рівному, в порушення п. 36 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, за відсутності надходження до відповідача обвинувального вироку або постанови про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами безпідставно винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення. На таких підставах, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідачів в судовому засіданні позов не визнали. Зазначали, що під час проведення перевірки, позивачем не було надано усіх первинних документів, які б підтвердили факт виконання ТОВ "Будресурс-К" тих операцій, які відображені в обліку позивача. Натомість вироком у кримінальній справі № 524/10551/14-к від 04.12.2014 підтверджено факт створення ТОВ "Будресурс-К" з метою прикриття незаконної діяльності за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 205 Кримінального кодексу України. З огляду на дані обставини та з врахуванням даних про ТОВ "Будресурс-К", які мав у своєму розпорядженні податковий орган, зокрема щодо відсутності особи за зареєстрованим місцезнаходженням, відсутності у неї необхідного штату працівників, основних та оборотних засобів, ревізором ДПІ у м. Рівному зроблено слушні висновки про те, що операції позивача з ТОВ "Будресурс-К" не підтверджені належним чином, а відтак і за результатами перевірки цілком правомірно донараховано позивачу зобов'язання з податку на прибуток та податку на додану вартість. Крім того, законність висновків податкового органу знайшла своє підтвердження і у вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області по справі № 524/10551/14-к від 04.12. 2014 року, яким засуджено за фіктивне підприємництво особу, яка заснувала та була власником ТОВ "Будресурс-К" з метою здійснення удаваних (безтоварних) операцій та незаконного одержання доходів. Вказаним вироком доведено, що контрагент позивача жодної господарської діяльності не провадив, натомість документально оформляв безтоварні операції, яких насправді не здійснював, чим штучно створював для інших платників податків податкову вигоду. Відтак, операції позивача з вказаним контрагентом є такими, які відбувалися лише на папері, не були спрямовані на реальне настання наслідків, і в силу приписів статті 234 Цивільного кодексу України, є фіктивними. Також, представники відповідачів вказали на правомірність дій податкових органів щодо проведення перевірки та розгляду скарги на спірні податкові повідомлення-рішення. Крім того, представник ДПІ у м. Рівному зазначила, що п. 36 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України передбачені умови реалізації обвинувального вироку, що набрав законної сили, в якому встановлена несплата податкових зобов'язань або винесена ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами з цього питання. Однак, Податковий кодекс України не містить застережень щодо неприйняття податкових повідомлень-рішень, оскільки прийняття податкового повідомлення-рішення є способом реалізації функцій, покладених на контролюючі органи. На таких підставах, просили відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, оцінивши докази та всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позапланова виїзна документальна перевірка Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів встановлених на території України при взаєморозрахунках з ТОВ «Будресурс-К» за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 проведена ДПІ у м. Рівному з 25 березня по 01 квітня 2015 року. Її результати оформлені актом № 109/17-16-22-02/26603641 від 08.04.2015 року (т. 1 а.с. 12-34, 68-69).

На підставі вказаного акту перевірки, 16.11. 2015 року відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:

- № , згідно якого позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за період з липня 2013 року по січень 2014 року на суму 14722134,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 7361067,00 грн. (т. 1 а.с. 39-40),

- № , згідно якого позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем "податок на прибуток спільних підприємств з іноземними інвестиціями" на суму 2945431,50 грн., в тому числі 1963621,00 грн. - за основним платежем та 981810,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (т. 1 а.с. 41-42).

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржувалися позивачем в адміністративному порядку, зокрема до ГУ ДФС у Рівненській області та ДФС України, рішеннями керівників яких, скарги платника податків залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін (т. 1 а.с. 52-60, 62-66, 76-78).

В основу вказаних податкових повідомлень-рішень покладено висновки про встановлення перевіркою порушень вимог п. 44.1 ст. 44, п. 137.3 ст. 137, пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, пп.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 та п. 187.9 ст. 187, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) у редакції чинній на час винесення рішень.

В силу положень п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

В свою чергу, відповідно до пп. 138.1.1 п. 138.1 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

- витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

- інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

- крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.2 ст. 138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 187.9 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань виконавця довгострокових договорів (контрактів) є дата фактичної передачі виконавцем результатів робіт за такими договорами (контрактами).

Для цілей цього пункту довгостроковий договір (контракт) - це будь-який договір на виготовлення товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва та якщо договорами, які укладені на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапного їх здавання.

датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 Пунктами 198.1, 198.2, 198.3 та 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як встановлено судом з акту перевірки, підставою для визначення податкових зобов'язань слугували висновки податкового органу про включення позивачем до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів коштів в сумі 88904805,01 грн., сплачених ТОВ "Будресурс-К" за виконання операцій, які належним чином документально не підтверджені, що призвело до невірного визначення суми об'єкта оподаткування, а саме до його заниження за 2014 рік. Як наслідок, податковий орган дійшов висновку, що сума податку на прибуток, яка підлягала сплаті в бюджет позивачем за підсумками 2014 року повинна була бути більшою на 1963621,00 грн. Аналогічним чином, зроблено висновки про завищення позивачем суми від'ємного значення з податку на додану вартість на 14722134,00 грн.

Господарські операції позивача з ТОВ " Будресурс-К " оформлені копіями договорів про надання послуг від 03.06.2013, від 06.06.2013, № 13-10/10 від 10.10.2013. Предметом даних договорів було надання послуг зі складання кошторису робіт на об'єктах будівництва:

- Ремонт автомобільної дороги МО1 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі (Київ-Мінск), км 18+730-км 98+000;

- Ремонт автомобільної дороги НО1 Київ-Знаменка (Київ-Мінск), км 14+470-км 43+345;

- Капітальний ремонт автомобільної дороги М-03 Київ-Харків-Довжанський, км 220+782-км 228+000, км. 275+00-км228+000, км.300+800-км2339+300.

Також господарські операції позивача з ТОВ " Будресурс-К " оформлені копією договору поставки піщано-грунтової суміші № КNR/S/21-13 від 25.06.2013.

Крім того, вказані господарські операції позивача оформлені копіями актів здачі-прийняття робіт, податкових накладних, актів передачі документації, видаткових накладних, платіжних доручень, товарно-транспортних накладних на транспортування піщано-грунтової суміші (т 4 а.с. 36-140). Оригінали даних документів були вилучені СУФР ГУ ДФС у Рівненській області. Та обставина, що вилучені документи долучено до матеріалів кримінальної справи по обвинуваченню посадових осіб позивача, передбачених ч. 3 ст.212 КК України підтверджено листом начальника СУФР ГУ ДФС у Рівненській області про направлення документів фінансово-господарської діяльності Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А" по взаєморозрахунках з ТОВ «Будресурс-К» на дослідження у ході судово-економічної експертизи (т. 4 а.с. 11). Загальна сума послуг по вказаних накладних 88332805,00 грн. оплачена позивачем повністю шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ "Будресурс-К". Факт включення позивачем до складу витрат 1963621,00 грн. - сплаченої на рахунок ТОВ " Будресурс-К " вартості послуг та ТМЦ не оспорюється, як не оспорюється і факт включення до податкового кредиту суми ПДВ в загальному розмірі 14722134,00 грн.

На підтвердження факту використання придбаних у ТОВ " Будресурс-К " послуг та товарно-матеріальних цінностей у власній господарській діяльності позивачем надано копії тендерної документації щодо будівництва та ремонту доріг та договорів на виконання робіт і надання послуг пов'язаних із виконанням своїх зобов'язань щодо будівництва та ремонту доріг (т. 2 а.с. 116-250, т. 3 а.с. 1-34).

На спростування доводів позивача відповідачем до матеріалів справи долучено копію вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.12.2014 у справі № 524/10551/14-к (т. 1 а.с. 169-171, т. 2 а.с. 27-32), яким зафіксовано, що директор контрагента ОСОБА_7 після реєстрації ТОВ «Будресурс-К» самостійно підприємницьку діяльність не здійснював, угод фінансового характеру не складав, печатками підприємства не користувався, а реєстраційні та установчі документи підприємства передав невстановленим досудовим слідством особам, що дало змогу невстановленим особам вести незаконну діяльність, а саме складати від імені ОСОБА_7, як директора ТОВ «Будресурс-К» необхідні документи фінансово-господарської діяльності, звітні документи підприємства по сплаті податків, які зовні складені вірно, але фактично не відповідають дійсності та надало змогу перераховувати грошові кошти без фактичного проведення фінансово-господарських операцій, тобто в подальшому невстановлені слідством особи використали печатку, статутні документи та реквізити підприємства для здійснення удаваних (безтоварних) операцій та незаконного одержання доходів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (далі - Закон) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 1 ст. 9 Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Оскільки ТОВ "Будресурс-К" було створено з метою здійснення незаконної діяльності, що встановлено вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.12.2014 у справі № 524/10551/14-к, яким засуджено, за фіктивне підприємництво ОСОБА_7, та підтверджено, що невстановлені особи використовували дане підприємство для конвертації безготівкових коштів в готівку шляхом документального оформлення безтоварних операцій, то суд дійшов висновку, що всі первинні документи, виписані даним суб'єктом, в тому числі для Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А", не підтверджують здійснення господарських операцій, не мають юридичної сили та не можуть вважатися первинними бухгалтерськими документами у розумінні Закону.

Доводи позивача про те, що вирок не поширює свою дію на його правовідносини з ТОВ "Будресурс-К", позаяк суд в рамках кримінального судочинства не дав висновку конкретно по його господарським операціям, суд відхиляє, позаяк згідно з вироком суду, усі документи по господарських операціях ТОВ «Будресурс-К» не мають юридичної сили. Вказана обставина також стосується податкового кредиту та складених податкових накладних, що оформлені ТОВ " Будресурс-К".

Відповідно до ч. 1 ст. 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Відтак, сукупність наведених обставин доводить, що усі господарські операції з ТОВ "Будресурс-К", відображені в податковому обліку Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А" носять фіктивний характер.

За змістом частини 1, 2 статті 228 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З системного аналізу зазначених норм права, суд дійшов висновку, що господарські операції, які мають ознаки фіктивних та в результаті яких створюється можливість заниження податкових зобов'язань, завідомо суперечать інтересам держави і суспільства, а тому й вважаються такими, що порушують публічний порядок та є нікчемними, визнання яких недійсними судом не вимагається.

Із врахуванням наведеного, та доводів представника відповідача про фіктивний характер правочинів між ТОВ "Будресурс-К" та Представництвом "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А", суд приходить до висновку про їх нікчемність.

При цьому, суд враховує належні і допустимі докази, зокрема щодо притягнення до кримінальної відповідальності за частиною 2 статті 205 Кримінального кодексу України ОСОБА_7, який зареєстрував ТОВ "Будресурс-К" не для здійснення господарської діяльності, а для оформлення безтоварних операцій з метою конвертації грошових коштів та мінімізації податкових зобов'язань для інших суб'єктів господарювання, та відсутність у позивача доказів на обґрунтування протилежного.

Відповідно до частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Оскільки юридичних наслідків договори про надання послуг та договір постачання ТОВ "Будресурс-К" піщано-грунтової суміші для Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А" не створюють в силу своєї нікчемності, тому виписані акти та податкові накладні на їх виконання не можуть братись до уваги в податковому обліку позивача.

Відтак, суд вважає, що позивач не мав права на віднесення до витрат сплаченої на рахунок ТОВ "Будресурс-К" суми в розмірі 88332805,00 грн. за виконання операцій, які належним чином документально не підтверджені, що призвело до невірного визначення суми оподатковуваного доходу, а саме до його заниження, та на включення до складу податкового кредиту відповідної суми ПДВ - 14722134,00 грн. по податкових накладних, виписаних ТОВ "Будресурс-К".

При розгляді даної справи суд не обмежився виключно формальним застосуванням приписів Податкового кодексу України у редакції, що була чинною на час існування відповідних правовідносин, а віддав перевагу встановленню фактичних обставин та достовірності поданих доказів над їх формальною наявністю та відповідністю за зовнішніми ознаками вимогам нормативних актів. За наведеного, дійшов висновку, що відомості, які містяться в документах позивача є недостовірними, вони не підтверджують фактичного здійснення, товарності відповідних господарських операцій, та є наслідком угод, укладених з метою заниження податкових зобов'язань, а тому їх надання податковому органу з метою одержання податкової вигоди не є підставою для її одержання.

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що податкова перевірка, висновки якої слугували підставою для прийняття оскаржуваних рішень та податкових повідомлень-рішень, була проведена на виконання постанови старшого слідчого з ОВС контрольно-методичного відділу слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Рівненській області від 11.02.2015 у межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000068, внесеному в ЄДР 17.07.2014 р. за ознаками злочину передбаченого частиною 1 статті 212 Кримінального кодексу України (т. 1 а.с. 43-45).

Відповідно до пункту 86.9 статті 86 Податкового кодексу України у редакції, чинній до 01.09.2015 р., у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи-підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку.

Згідно пункту 7, частини другої пункту 8 та частини третьої пункту 12 розділу I Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків» від 17.07.2015 р. N 655-VIII, який набув чинності 01.09.2015 р. виключено підпункт 54.3.4 пункту 54.3 статті 54, пункт 58.4 статті 58 та пункт 86.9 статті 86 розділу II Кодексу.

Таким чином, відмінено норми, які передбачають особливості прийняття податкових повідомлень-рішень за результатами перевірок, проведених за визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Кодексу обставин, у зв'язку з наявністю кримінального провадження щодо кримінального правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків.

Разом з тим, пунктом 36 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (із змінами, внесеними Законом N 655) визначено, що у разі якщо судом за результатами кримінального провадження про кримінальне правопорушення, яке було розпочато до дня набрання чинності Законом № 655 і предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, в якому встановлена несплата податкових зобов'язань або винесена ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами з цього питання, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

Отже, загальний порядок прийняття податкових повідомлень-рішень, передбачений пунктом 86.8 статті 86 розділу II Кодексу, застосовується за результатами перевірок, які проводяться у межах кримінальних проваджень про кримінальні правопорушення, розпочатих після набрання чинності вказаним Законом.

Як зазначено в Листі ДФС України за № 32067/7/99-99-22-04-02-17 від 28.08.2015 р., щодо перевірок, які проводяться у межах кримінальних проваджень про кримінальні правопорушення, розпочатих до набрання чинності Законом № 655, то у цьому випадку податкові повідомлення-рішення за результатами перевірок, розпочатих та закінчених до 1 вересня 2015 року, розпочатих до, але закінчених після 1 вересня 2015 року, а також розпочатих та закінчених після 1 вересня 2015 року, приймаються протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

З огляду на те, що позапланова документальна невиїзна перевірка позивача, за результатами якої відповідачем прийняті оскаржувані повідомлення-рішення була проведена на підставі постанови старшого слідчого з ОВС контрольно-методичного відділу слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Рівненській області від 11.02.2015 у межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000068, внесеному в ЄДР 17.07.2014 р., а судового рішення (обвинувального вироку, ухвали про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили прийнято не було, суд дійшов висновку щодо передчасності винесення відповідачем спірних рішень.

З огляду на наведене, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області від 16.11.2015р. № та № , не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушують права та законні інтереси платника податків, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідних рішень суб'єкта владних повноважень.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій ДПІ у м. Рівному щодо складання наказу від 25.03.2015 р. № 170 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Представництва «Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів встановлених на території України при взаєморозрахунках з ТОВ «Будресурс-К» за період з 01.01. 2013 року по 31.12. 2014 року та щодо проведення позапланової виїзної перевірки на підставі наказу від 25.03. 2015 р. № 170 суду слід зазначити наступне.

Так, судом встановлено, що постановою старшого слідчого з ОВС контрольно-методичного відділу слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Рівненській області від 11.02.2015 у межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000068, внесеному в ЄДР 17.07.2014 р. за ознаками злочину передбаченого частиною 1 статті 212 Кримінального кодексу України призначено позапланову документальну перевірку Представництва «Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів встановлених на території України при взаєморозрахунках з ТОВ «Будресурс-К» за період з 01.01. 2013 року по 31.12. 2014 року включно (т. 1 а.с. 43-45, т. 2 а.с. 68, 69).

Проведення позапланової документальної перевірки доручено працівникам ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області.

На виконання постанови старшого слідчого наказом в.о. начальника ДПІ у м. Рівному № 170 від 25.03.2015 було призначено позапланову виїзну документальну перевірку Представництва «Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів встановлених на території України при взаєморозрахунках з ТОВ «Будресурс-К» за період з 01.01. 2013 року по 31.12. 2014 року тривалістю 5 робочих днів (т. 2 а.с. 70).

На підставі зазначено наказу посадових особам ДПІ у м. Рівному виписано направлення № 151/17-16-22-02 від 25.03.2015 та № 152/17-16-22-02 від 25.03.2015 (т. 2 а.с. 71, 72).

Направлення від 25.03.2015 року №151/17-16-22-02, №152/17-16-22-02 пред'явлені під розписку 25.03.2015 року та вручено наказ №170 від 25.03.2015р. головному бухгалтеру представництва «Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.» Ліщинській Світлані Михайлівні.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з абзацом 3 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності отриманого судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Пунктом 78.2 ст. 78 ПК України передбачено, що обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження.

Згідно з п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

З досліджених письмових доказів та системного аналізу вказаних норм права судом встановлено правомірність дій ДПІ у м. Рівному у ході призначення та проведення позапланової виїзної документальної перевірки Представництва «Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів встановлених на території України при взаєморозрахунках з ТОВ «Будресурс-К» за період з 01.01. 2013 року по 31.12. 2014 року.

Жодних доказів щодо спростування зазначених висновків суду позивачем не подано.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог Представництва «Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.» в частині визнання протиправними дій ДПІ у м. Рівному щодо складання наказу від 25.03.2015 р. № 170 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Представництва «Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів встановлених на території України при взаєморозрахунках з ТОВ «Будресурс-К» за період з 01.01. 2013 року по 31.12. 2014 року та щодо проведення позапланової виїзної перевірки на підставі наказу від 25.03. 2015 р. № 170 за безпідставністю та необґрунтованістю.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій ДФС України щодо не направлення рішення про результат розгляду скарги Представництва «Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А» (вх. № 2499/6 від 04.02. 2016 р.) на податкові повідомлення-рішення № , № від 16.11.2015 p. за поштовою адресою: м. Рівне, вул. Соборна 446 та зобов'язання ДФС України внести відомості в АС «Податковий блок» розділ «Скарга» про задоволення скарги Представництва «Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А» на податкові повідомлення-рішення № , № від 16.11. 2015 р. (вх. № 2499/6 від 04.02. 2016 р.) та відомості про скасування податкових повідомлень-рішень № , № від 16.11. 2015 р., то суду слід зазначити наступне.

До Державної фіскальної служби України надійшла скарга Представництва «Тодні Коструціоні Дженералі С.П.А.» № KHR/ES/4/9524/16 від 28.01.2016 на податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області від 16.11.2015 № , № , строк розгляду якої рішенням Державної фіскальної служби України від 22.02.2016 року №3785/6/99- 99-10-01-01-25 було продовжено до 25.02.2016 року, включно. Також, у зазначеному рішенні було повідомлено представників, що перевірка матеріалів скарги відбудеться 01.03. 2016 року о 16 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, Львівська площа, 6-8 (т. 1 а.с. 52-60, 61).

Рішення Державної фіскальної служби України від 22.02.2016 № 3785/6/99-99-10- 1-25 про продовження строку розгляду скарги було надіслано скаржнику 22.02.2016 на адресу для листування (вул. Мазепи, 1, офіс 1, м. Рівне, 33028), яка була зазначена у скарзі Представництва «Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.», поштою з повідомленням про вручення поштового відправлення, яке було вручене за довіреністю 24.02.2016 року.

Крім того, 02.03.2016 року о 16 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, Львівська площа, 8 відбувся розгляд матеріалів скарги з участю уповноваженого представника за довіреністю Представництва «Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.» Столяра Михайла Васильовича.

Державною фіскальною службою України за результатами розгляду скарги Представництва «Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.» на податкові повідомлення - рішення ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області від 16.11.2015 року №, № та на рішення, прийняте за розглядом первинної скарги, було прийнято рішення від 01.04.2016 року № 7103/6/99-99-10-01-01-25, яким залишено без змін податкові повідомлення - рішення ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області від 16.11.2015 року №, № та рішення, прийняте за розглядом первинної скарги, а скаргу - без задоволення (т. 1 а.с. 76-78).

Рішення про результати розгляду скарги від 01.04.2016 року №7103/6/99-99-10-01-01-25 на вищевказані податкові повідомлення-рішення було надіслано скаржнику 01.04.2016 року на адресу для листування (вул. Мазепи, 1, офіс 1, м. Рівне) з повідомленням про вручення поштового відправлення, яке було вручене за довіреністю 04.04.2016, отримав Столяр (повідомлення про вручення № 425) (т. 1 а.с. 79).

Пунктом 56.3 ст. 56 ПК України передбачено, що скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів.

Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пунктами 56.8, 56.9 ст. 56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Керівник (його заступник або інша уповноважена посадова особа) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи) про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Відповідно до пункту 4 Розділу IV Порядку оформлення і подання платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 року № 916 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2015 року за № 1617/28062 (далі - Порядок), скарга платника податків подається у письмовій формі та має включати, зокрема, таку інформацію: адресу, на яку слід надіслати рішення, прийняте за результатами розгляду скарги.

Згідно з пунктом 5 Розділу IX вищевказаного Порядку, рішення вважається надісланим (наданим) юридичній особі - платнику податків, якщо його вручено посадовій особі або уповноваженій особі такої юридичної особи - платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення на адресу, зазначену у скарзі як адреса, на яку необхідно надіслати рішення за результатами розгляду скарги, а у разі не зазначення такої адреси в скарзі - на податкову адресу платника податків.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що скаргу позивача на податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області від 16.11.2015 року №, № розглянуто у відповідності до вимог Порядку, а рішення Державної фіскальної служби України від 01.04. 2016 року №7103/6/99-99-10-01-01-25 направлено за адресою, яка вказана у скарзі в межах терміну, що визначений п. 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України.

Разом з тим, частиною 1 статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Водночас, відповідно до зазначених норм, право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права або виникнення додаткового обов'язку.

Отже, дії суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, такі дії вчинені владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а також оскаржувані дії є юридично значимими, тобто таким, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Враховуючи факт оскарження рішення контролюючого органу, що було предметом розгляду скарг, у судовому порядку, а також отримання рішення про результати розгляду скарги, оскаржувані дії ДФС України не є юридично значимими для позивача, оскільки не мають безпосереднього впливу на суб'єктивні права та обов'язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов'язку, отже самі по собі не породжують для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливають на його права та обов'язки, що виключає передумови для здійснення захисту права або законного інтересу позивача шляхом скасування таких рішень, а тому відповідні позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання Державної фіскальної служби України внести відомості в АС "Податковий блок" розділ "Скарга" про задоволення скарги Представництва "Тодіні Контрукціоні Дженералі С.П.А" на податкові повідомлення - рішення №, № від 16.11.2015 (вх. №2499/6 від 04.02.2016) та відомості про скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 16.11.2015 року, то суду слід зазначити наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження ДФС України щодо розгляду скарг платників податків є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією Державної фіскальної служби України.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді під дискреційними повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріями не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а у гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади встановлений у ст. 6 Конституції України не заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень. Ключовим завданням суду є здійснення правосуддя.

Таким чином, позовна вимога про зобов'язання Державної фіскальної служби України внести відомості в АС "Податковий блок" розділ "Скарга" про задоволення скарги Представництва "Тодіні Контрукціоні Дженералі С.П.А" на податкові повідомлення - рішення №, № від 16.11.2015 та відомості про скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 16.11.2015 року без такого скасування та відмови у здійсненні вказаних дій є втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні даної частини позовних.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень частково обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач частково довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

При зазначених обставинах, вимоги позивача частково правомірні, обґрунтовані і підлягають до часткового задоволення, а заперечення відповідача суд відхиляє частково як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє часткове підтвердження у ході розгляду справи, то адміністративний позов слід задовольнити частково.

Згідно із ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Враховуючи наведене вище, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судові витрати у розмірі 375429 (триста сімдесят п'ять тисяч чотириста двадцять дев'ять) грн. 55 коп. сплачені згідно платіжного доручення № 409 від 17.03. 2017 року (т. 1 а.с. 228).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 16.11.2015 № та № .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь позивача "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А" в особі Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А"(, вул. Соборна, 446, м. Рівне, Рівненської області, 33024) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (, вул. Віденська, 8, м. Рівне, Рівненської області, 33023) судові витрати на суму 375429 (триста сімдесят п'ять тисяч чотириста двадцять дев'ять) грн. 55 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 квітня 2018 року.

Головуючий cуддя Зозуля Д.П.

Судді Жуковська Л.А.

Друзенко Н.В.