Справа № 826/19515/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 квітня 2018 року № 826/19515/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
доФонду гарантування вкладів фізичних осіб Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк»
третя особа ПАТ ««КБ «Євробанк»
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною діяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ««КБ «Євробанк» Кононця В.В. щодо визнання правочину за вкладною операцією з розміщення 15.06.2016 ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) коштів в сумі 5 680 доларів США нікчемним;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) як вкладника ПАТ ««КБ «Євробанк», що має право на відшкодування коштів за вкладом у розмірі 5 680 доларів США за депозитним договором № Д-28647/USD від 15.06.2016.

В обґрунтування позову зазначається, що 15.06.2016 між позивачем та Банком був укладений договір банківського вкладу (Депозиту) №-28647/USD, згідно якого позивач розмістив вклад (депозит) у розмірі 5 680 доларів США.

Однак, на підставі рішення Правління НБУ від 17.06.2016 № 73-рш Банк віднесено до категорії неплатоспроможних та виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.06.2016 № 1041 про запровадження у Банку тимчасової адміністрації.

Як зазначається у позові, 17.06.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про отримання відповіді щодо отримання коштів.

25.07.2016, як зазначає позивач, він отримав відповідь, що строк договору не закінчився до запровадження тимчасової адміністрації, відшкодування таких вкладів здійснюватиметься з урахуванням ст. ст. 27, 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Позивач також зазначає, що 09.11.2016 отримав відповідь від відповідача вих. № 01-14.4/7107, в якій зазначено, що правочин, вищевказаний договір, визнаний нікчемним з підстав передбачених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», де зазначено, що правочин (в тому числі) договори неплатоспроможного банку є нікчемними у зв'язку з тим, що банк уклав правочин, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремими кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Зазначена відповідь адресована одночасно ТОВ «КРИПТОН-М» та ОСОБА_1 та із посиланням на вищезгаданий Закон зазначено про нікчемність правочину за вкладною операцією з розміщення 15.06.2016 ОСОБА_1 коштів в сумі 5 680 доларів США. Зазначено, що укладення правочину здійснено з порушенням чинного законодавства, вимог НБУ та внутрішніх процедур Банку.

Позивач, посилаючись на положення вищезгаданого Закону, вважає дії відповідача такими, що не відповідають законодавству; вважає, що він має статус вкладника, а кошти на рахунку - статус вкладу, у зв'язку з чим не вбачає підстав для відмови у виплаті гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду.

Уповноважена особа Фонду просить відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що 15.05.2016 у Банку діяли обмеження, встановлені постановою Правління НБУ № 70-рш/БТ про віднесення банку до категорії проблемних, відповідно до яких не допускалось проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування. Відповідач зазначає, що як встановлено у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 у справі № 826/184/17, вказана постанова НБУ доведена до працівників Банку 15.06.2016. Правочин щодо надходження коштів від позивача був вчинений 15.06.2016, коли діяли зазначені обмеження.

Крім того, відповідач надав копію Акту перевірки № 19 від 03.11.2016, який затверджений Уповноваженою особою Фонду, в якому зазначається, що Комісія встановила операції із зняття готівки через касу Банку з рахунку юридичної особи ТОВ «Криптон-М» на суму 51 879,00 доларів США для виплати відрядження фізичним особам, що є робітниками зазначеної юридичної особи згідно з переліком, зазначеним у Додатку № 1 до цього Акту, з подальшим внесенням через касу цими фізичними особами коштів на загальну суму 51 879,00 доларів США для поповнення власних депозитних рахунків.

Уповноважена особа Фонду зазначає у вказаному акті перевірки, що зазначені операції призвели до зміни черговості задоволення вимог кредиторів, передбаченої ст. 52 вищезгаданого Закону. Відповідач зазначає, що у тому разі, якщо кошти залишились на рахунку ТОВ «Криптон-М», зазначена юридична особа може отримати власні кошти у сьому чергу, а у зв'язку з наданням коштів фізичним особам, змінюється черговість задоволення вимог кредиторів, оскільки вимоги вкладників - фізичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього Акту, не перевищують суму, що відшкодовується за рахунок Фонду. При цьому, вказане товариство було кредитором Банку з огляду на наявність залишків коштів. Тобто, як зазначається в Уповноваженою особою Фонду, за таких умов, надання юридичним особам, які є кредиторами Банку, коштів на користь фізичних осіб, які в такому разі отримали б право на гарантоване відшкодування коштів Фондом, мало наслідком надання Банком кредиторам - юридичним особам, переваги перед іншими кредиторами. При цьому, така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб, якими є фізичні особи - клієнти Фонду.

При цьому, відповідачем надано копію додатку № 1 до акту № 19 від 03.11.2016 у вигляді банківської виписки, з якої вбачається оформлення зняття ТОВ «КРИПТОН-М» в операційній касі відділення № 1 - 51 879,00 доларів США (час створення документу - 15:45:19; проведено операцію 18:33:49) та внесення протягом двох секунд валюти на цю ж загальну суму у розмірі 51 879,00 доларів США на рахунки ОСОБА_1 та інших восьми фізичних осіб на суми: 5680,00 доларів США, 5680,00 доларів США, 5933,00 доларів США, 5680,0 доларів США, 5933,00 доларів США, 5680,00 доларів США, 5680,00 доларів США, 5933,00 доларів США, 5680,00 доларів США.

Враховуючи наведене та викладене в акті перевірки правове обґрунтування, Комісія в Акті перевірки дійшла до висновку про нікчемність зазначених операцій відповідно з підстав, викладених у п. 7 та п. 9 ч. 3 ст. 38 вищезгаданого Закону, оскільки, внаслідок проведених операцій, крім іншого, штучно збільшувались зобов'язання Фонду щодо відшкодування коштів за рахунок Фонду, тобто належна юридичній особі сума відшкодовувалась не в порядку черговості задоволення вимог кредиторів за рахунок продажу активів Банку, а за рахунок наданих державній установі коштів.

Відповідач зазначає, що 07.11.2016 Уповноваженою особою Фонду видано наказ № 229-ОД «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями», відповідно до якого констатовано нікчемність операцій з розміщення коштів на депозитних рахунках вищезгаданих фізичних осіб.

Відповідач зазначає, що його позиція відповідає правовій позиції Вищого адміністративного суду України, викладеній в ухвалі від 28.01.2016 № К/800/40534/16.

Фонд гарантування вкладі просив відмовити у задоволенні позову. Зазначається, що дії Уповноваженої особи Фонду щодо перевірки правочинів відповідають вимогам законодавства. У свою чергу Фонд звертає увагу на те, що до нього позивачем не заявлено вимог, а також взагалі наполягає на передчасності заявлення будь-яких вимог до нього, оскільки він не отримував від Уповноваженої особи відомостей щодо виплати позивачу гарантованої суми відшкодування.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва Добрянської Я.І. від 16.12.2016 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд.

На підставі розпорядження керівника апарату суду про повторний автоматичний розподіл судових справ від 10.10.2017 року №5580 та відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу повторно автоматично розподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А.

Відповідно до ухвали від 01.11.2017 справу прийнято до провадження судді Кармазіна О.А. та призначено справу до розгляду по суті на 18.01.2018. У зв'язку з наявністю клопотання позивача (а.с. 118) про розгляд справи за його відсутності, а також беручи до уваги неявку у судове засідання учасників справи, на підставі ч. 9 ст. 205 КАС України (в редакції з 15.12.2017) ухвалено про розгляд справи у письмовому провадженні.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція КАС України, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Враховуючи наведене, справа розглянута з урахуванням положень пункту 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України в порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, враховуючи наявні пояснення учасників справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

15.06.2016 між Банком та позивачем підписано договір № Д-28647/USD банківського вкладу (депозиту) з Правилами «Строковий з виплатою процентів наприкінці строку». Сума вкладу - 5680 доларів США. Процентна ставка - 6 % річних. Строк розміщення - з 15.06.2016 - до 16.07.2016.

У матеріалах справи наявна копія квитанції від 15.06.2016 на суму 5680 доларів США (еквівалент у гривнях - 141 546,89 грн.). Платник: ОСОБА_1, отримувач - ОСОБА_1 Призначення платежу: надходження коштів за депозитним договором № Д-28647/USD.

Учасниками справи не спростовуються та не заперечуються обставини щодо подальшого листування між позивачем та Уповноваженою особою Фонду, отримання позивачем вищезгаданого повідомлення Уповноваженої особи Фонду, яким констатована нікчемність правочинів/операції із зарахування коштів на рахунок позивача.

Між тим, цього ж дня, тобто 15.06.2016, рішенням Правління НБУ №70-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Євробанк» до категорії проблемних», Банк віднесений до категорії проблемних та встановлені обмеження, зокрема: «не допускати проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків».

На підставі рішення Правління Національного банку України від 17 червня 2016 року №73-рш «Про віднесення Публічного акціонерного товариства Комерційний банку «Євробанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 червня 2016 року №1041 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Євробанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

У свою чергу, відповідно до рішення Правління Національного банку України від 16.08.2016 року №215-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ЄВРОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 16.08.2016 року №1523 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Євробанк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Євробанк» з 17.08.2016 року до 16.08.2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Євробанк», визначені зокрема ст..37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кононцю Вадиму Валерійовичу з 17 серпня 2016 року до 16 серпня 2018 року включно.

19.08.2016 року розпочато процедуру виплати вкладникам гарантованих сум відшкодування банком-агентом АТ «Таскомбанк».

Під час запровадження тимчасової адміністрації на підставі статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та у відповідності до Методичних рекомендацій в ПАТ «КБ «Євробанк» було створено комісію щодо перевірки договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку з метою визначення підстав можливого обмеження Уповноваженою особою Фонду здійснення банком на час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплати коштів вкладникам.

Так, наказом від 21.06.2016 № 26 створено комісію з перевірки правочинів, в рамках діяльності якої надалі, 03.11.2016, складено вищезгаданий Акт № 19 щодо операцій по рахунку позивача та прийнято наказ № 229-ОД від 07.11.2016, яким констатовано нікчемність операцій/правочину з розміщення коштів вищезгаданих фізичних осіб, у т.ч. позивача.

Під час розгляду справи позивачем не заявлялось вимог щодо оскарження вказаного наказу.

Вирішуючи у взаємозв'язку з наведеним спір по суті, суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, як вже зазначалось вище, регулюються та визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI.

Частиною першою статті 3 Закону України від 23.02.12 р. № 4452- VI (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 4452-УІ) встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Управління поточною діяльністю Фонду здійснює виконавча дирекція Фонду (частина перша статті 11 Закону № 4452-).

Повноваження виконавчої дирекції Фонду визначені в статті 12 Закону № 4452-. Зокрема, відповідно до пунктів 2, 4 частини третьої цієї статті виконавча дирекція Фонду у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Відповідно до статті 26 Закону № 4452-Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник - це фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката ( п.4 ч.1 ст. 2 Закону № 4452- VI).

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-УІ вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом (ч.1 ст.26 Закону № 4452- VI).

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч.2 ст.26 Закону № 4452- VI).

Згідно статті 27 Закону № 4452-уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно частини 1 ст.28 Закону № 4452- VI Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Повноваження уповноваженої особи Фонду визначені в статті 37 Закону № 4452-.

Так, Уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій тощо.

Відповідно до статті 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Порядком виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.05.2016 №826 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.06.2016 року за № 863/28993 (далі - Порядок), передбачено, що до прийняття рішення про виявлення факту нікчемності правочину (договору) Уповноважена особа Фонду може приймати рішення щодо тимчасового обмеження здійснення неплатоспроможним банком операцій, що можуть призвести до зменшення активів банку, втрати майна, збільшення збитків банку, збільшення витрат Фонду тощо, обов'язково повідомивши про таке рішення Фонд. Зазначене рішення може прийматися в межах здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації в банку.

Перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку.

У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.

Відповідно до частини п'ятої розділу II Порядку обов'язково підлягають перевірці правочини (договори), вчинені (укладені) після прийняття постанови Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних та/або запровадження обмежень, які відповідають одному з таких критеріїв: вчинені (укладені) в порушення обмежень, встановлених Національним банком України; вчинені (укладені) шляхом перерахування коштів з рахунків юридичних осіб на рахунки фізичних осіб; вчинені (укладені) на користь третьої особи; призначенням платежу за якими було надання фінансової допомоги, повернення фінансової допомоги, надання позики, повернення позики, дарування, виконання угоди про поділ майна. Про всі випадки виявлення операцій з таким призначенням платежу Уповноважена особа Фонду повідомляє контролюючі органи не пізніше десяти робочих днів з дня виявлення таких операцій; вчинені (укладені) без фактичного внесення/отримання готівкових грошових коштів через касу банку; вчинені (укладені) без очевидної законної мети або за відсутності очевидного економічного сенсу.

Згідно п. 7 та п. 9 ч. 3 ст. 38 вказаного Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Керуючись ст. ст. 7, 15 ЗУ «Про Національний банк України», ст. ст. 66, 67, 73, 75 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», та вимогами глави 12 «Положення про застосування Національним банком України заходів впливу», затвердженого Постановою Правління Національного банку України №346 від 17.08.2012 року, Рішенням Правління НБУ, від 15 червня 2016 року, №70-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ЄВРОБАНК» до категорії проблемних» - ПАТ «КБ «Євробанк» був віднесений до категорії проблемних.

Зокрема, не допускалось проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Вказане рішення доведено до відома працівників Банку 15.06.2016, що крім іншого, встановлено у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року у справі № 826/184/17.

Відповідно до п. 12.3 Глави 12 (Віднесення банку (філії іноземного банку) до категорії проблемних) «Положення про застосування Національним банком України заходів впливу» рішення Правління Національного банку про віднесення банку (філії іноземного банку) до категорії проблемних має містити, зокрема: обмеження у діяльності банку (філії іноземного банку) (за потреби).

Іншими словами, будь-які операції, які були здійсненні 15 червня 2016 року, і які призводили до збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, є нікчемними.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28 січня 2016 року № К/800/40534/15.

На підставі вище зазначеного, суд констатує, що спірну операцію здійснено саме 15 червня 2016 року, в день віднесення Банку до категорії проблемних.

Водночас, як вже зазначалося та встановлено із змісту додатку № 1 до акту № 19 від 03.11.2016 (у вигляді банківської виписки), 15.06.2016 Банком оформлено зняття ТОВ «КРИПТОН-М» в операційній касі відділення № 1 - 51 879,00 доларів США (час створення документу - 15:45:19; проведено операцію 18:33:49) та внесення протягом двох секунд валюти на цю ж загальну суму у розмірі 51 879,00 доларів США на рахунки ОСОБА_1 та інших восьми фізичних осіб на суми: 5680,00 доларів США, 5680,00 доларів США, 5933,00 доларів США, 5680,0 доларів США, 5933,00 доларів США, 5680,00 доларів США, 5680,00 доларів США, 5933,00 доларів США, 5680,00 доларів США.

А відтак, вказана операція підпадає під обмеження у діяльності банку, які встановлені відповідно до п. 12.3 Глави 12 (Віднесення банку (філії іноземного банку) до категорії проблемних) «Положення про застосування Національним банком України заходів впливу» та передбачені абз. 13 ч. 2 Рішенням Правління НБУ, від 15 червня 2016 року, №70-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ЄВРОБАНК» до категорії проблемних».

Згідно ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" розрахункові банківські операції - рух грошей на банківських рахунках, здійснюваний згідно з розпорядженнями клієнтів або в результаті дій, які в рамках закону призвели до зміни права власності на активи.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості висновків Уповноваженої особи Фонду у вищезгаданому Акті перевірки та у вищезгаданому наказі Уповноваженої особи Фонду та наявності передбачених п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" підстав нікчемності правочину, оскільки Банк, який 15.06.2016 віднесений до категорії проблемних, здійснив операцію, що призводило до штучного збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства та вищезазначеної постанови правління НБУ.

Виходячи з положень зазначеного Закону, його сутності та призначення, слід дійти висновку, що застосування п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є імперативним та незалежним від обізнаності клієнта відносно введення особливих умов у діяльності банку.

Водночас, слід додати, що позивачем під час розгляду справи не спростовувалось того, що він у вказаний період був працівником зазначеного товариства, у зв'язку з чим та враховуючи зміст вищезгаданих операцій у сукупності, їх проведення свідчить про узгоджені дії, які у даному випадку призводили до штучної зміну статусу коштів на рахунку юридичної особи на статус коштів на рахунку фізичної особи та, відповідно, призводили до штучного збільшення зобов'язань Фонду, що у кінцевому результаті призводило б до відшкодування коштів з рахунку юридичної особи за рахунок державних гарантій, а не за рахунок продажу активів Банку під час його ліквідації, що є отриманням одним з вкладників переваг над іншими за рахунок зміни черговості задоволення вимог кредитора - юридичної особи поза черговістю задоволенню вимог кредиторів, визначеною п. 9 ч. 1 ст. 52 вищезгаданого Закону.

Наявність таких переваг свідчить про наявність підстав для застосування п. 7 ч. 3 ст. 38 вищезгаданого Закону та, відповідно, у взаємозв'язку із застосуванням п. 9 ч. 3 ст. 38 вищезгаданого Закону, неведене у сукупності виключає виплату позивачу гарантованої суми відшкодування. Враховуючи викладене у суду відсутні підстави для висновку про протиправність дій чи допущення Уповноваженою особою Фонду протиправної бездіяльності відносно позивача.

Крім того, як вже зазначалося, позивач протягом розгляду справи не оскаржував наказ Уповноваженої особи Фонду відносно констатації нікчемності операцій, зокрема, щодо зарахування коштів на рахунок, що однак, є передумовою для вирішення питання відносно включення позивача до переліку вкладників (включення рахунку позивача до переліку рахунків), які (за якими) особи мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та, відповідно, для вирішення питання щодо надання інформації відносно позивача до Фонду для організації виплат.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене у сукупності, суд приходить до висновку, що Уповноваженою особою Фонду не допущено порушень прав позивача та вимог законодавства України при вирішенні питань, пов'язаних із операцією зарахування коштів на рахунок позивача, а вжиті обмеження та вчинені відносно позивача дії та прийняті рішення, є такими, що прийняті на підставі вищезгаданих вимог законодавства України та в рамках обмежень, встановлених регулятором відносно діяльності Банку. Позивачем не спростовано наведені висновки суду та не доведено зворотне.

Що стосується визначення Фонду у статусі відповідача, слід зазначити та вже зазначалося, що позивачем не сформовано вимог до Фонду, що, відповідно, зумовлює висновок суду про відсутність підстави для задоволення позову відносно Фонду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями статтями ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, ст. ст. 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 КАС України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін