Справа № 350/243/18
Суддя: Пулик М. В.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 350/243/18
номер провадження 2-а/350/34/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2018 року смт. Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Пулика М. В.,

секретаря судового засідання Стадник О.С.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську про скасування постанови про накладення адмінстягнення, -

В С Т А Н О В И В:

У своєму адміністративному позові позивач просить суд ухвалити рішення, яким скасувати постанову серії БР № 714982 від 05 листопада 2017 року, яка винесена поліцейським роти №4 БУПП у м. Івано-Франківськ ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення штрафу в сумі 425 гривень, а провадження в адміністративній справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що постановою серії БР № 714982 по справі про адміністративне правопорушення від 05 листопада 2017 року, винесеною поліцейським роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківськ ОСОБА_2, його визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 425 гривень.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 05 листопада 2017 року, о 01 годині, в смт. Перегінське по. вул. Січових Стрільців, він керував транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПДР. Вважає зазначену постанову незаконною і такою, що не може залишатися в силі та підлягає до скасування, оскільки у вказаний у постанові день та час, він не керував належним йому транспортним засобом, а лише знаходився в автомобілі в якості пасажира, а керування здійснювала його дружина ОСОБА_3, яку і зупиняли працівники поліції та перевіряли у неї відповідні документи, в тому числі і на право керування транспортним засобом. Його вина у вчинення правопорушення належним чином не доведена, прийняте поліцейським рішення про притягнення його до відповідальності є необґрунтованим, тому оскаржувана постанова підлягає до скасування. Стверджує, що постанова в його присутності не виносилася, і відповідно її копія йому не вручалася. Про існування оскаржуваної постанови він дізнався від працівників ДВС, які повідомили йому про необхідність сплати штрафу. Отже строк на оскарження постанови пропущено з поважних причин і він підлягає поновленню.

У судове засідання позивач не прибув.

Відповідач в судове засідання також не зявився, про необхідність прибути до суду повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи наведене та вимоги ст. 205 ч. 1 КАС України, суд вважає, що справу слід розглянути у відсутності сторін, на підставі наявних доказів, яких достатньо для вирішення справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для зясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до постанови серії БР № 714982 від 05 листопада 2017 року, яка винесена яка винесена поліцейським роти №4БУПП у м. Івано-Франківськ ОСОБА_2, ОСОБА_1 05 листопада 2017 року, о 01 годині, в смт. Перегінськ по. вул. Січових Стрільців, керував автомобілем, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПДР.

Цією ж постановою позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 425 гривень (а.с. 6).

Статтею 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до п.п. а), б) п. 2.1 ПДР України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно п.2.4 ПДР України, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Копією постанови Рожнятівського районного суду від 05 лютого 2018 року (а.с. 14-16) підтверджено, що 05 листопада 2017 року, о 01 годині в смт.Перегінське по вул.Січових Стрільців, у смт. Перегінське по вул. Січових Стрільців, на момент зупинки працівниками поліції автомобіля марки «Opel -Vektra», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, даним транспортним засобом керувала ОСОБА_3.

Позивач у позовній заяві також стверджує, що автомобілем керувала його дружина і саме її зупинили поліцейські.

Будь-які докази, які б спростовували твердження позивача у матеріалах справи відсутні.

Оскільки на оскаржуваній постанові відсутній підпис правопорушника, не зазначенні свідки правопорушення, що свідчить про підставність посилань позивача на те, що у його присутності постанова не виносилася, і він дізнався про її існування тільки коли отримав повідомлення з відділу ДВС про стягнення з нього штрафу, тому суд вважає за необхідне поновити позивачеві строк для звернення з адміністративним позовом до суду.

Відповідачем не надано заперечень проти позову і не доведено правомірність притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1, зокрема не представлено будь-яких доказів про те, що саме він 05 листопада 2017року о 01 годині керував транспортним засобом та не пред'явив необхідні для перевірки документи. Натомість постановою судді, яка набрала законної сили, підтверджено, що автомобілем керувала інша особа.

Факт здійснення позивачем вказаного правопорушення, будь-якими обєктивними доказами не підтверджено.

З урахуванням того, що представник відповідача в судове засідання не зявився та не виконав належним чином покладений на нього обовязок доказування правомірності свого рішення, не надав доказів вини позивача у порушенні ним Правил дорожнього руху, суд приходить до висновку про відсутність належних та достатніх доказів вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Отже, оспорювана постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, за змістом якої обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку, оскільки вказана постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем вказаного адміністративного порушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст. 256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до змісту ст. 258 КупАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В іншому випадку, на думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22.12.2010 року.

Статтею 293 КпАП України передбачено , що орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на вище наведене, суд приходить до переконання, що оскаржувану постанову слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 241-246, 255 КАС України,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Скасувати постанову серії БР№714982 від 05.11.2017 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Повний текст рішення складено 04 квітня 2018 року.

Суддя: