Справа № 826/4312/18
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

11 квітня 2018 року м. Київ № 826/4312/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вовк П.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви

Правобережного об’єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (03150, місто Київ, вулиця Антоновича, будинок 70)

до державного підприємства «Луганськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Луганське» (03680, місто Київ, провулок Приладний, будинок 2-А)

про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Правобережного об’єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі також – ПОУПФУ в м. Києві, позивач) до державного підприємства «Луганськвугілля» в особі в особі відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Луганське» (далі також – відповідач) в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 1 та № 2 у розмірі 4 076 182, 04 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2018 року вказану позовну заяву залишено без руху із встановленням позивачу п'ятиденного терміну на усунення недоліків позовної заяви з дня отримання даної ухвали шляхом надання уточненої позовної заяви із зазначенням повного найменування відповідача, до якого звернуті позовні вимоги, а також надання документу про сплату судового збору за подання позовної заяви, майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень у розмірі 61 142, 73 грн., сплачений на рахунок для сплати судового збору Окружного адміністративного суду міста Києва.

У встановлений судом строк ПОУПФУ в м. Києві надано суду уточнену позовну заяву, а також клопотання про звільнення від сплати судового збору, мотивоване відсутністю відповідних коштів.

На підтвердження зазначених у клопотанні тверджень, позивачем надано тимчасовий кошторис на І квартал 2018 року.

Вирішуючи клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, з урахуванням наданих на його обґрунтування доказів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частинами 1 та 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України), встановлено, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Разом з тим, згідно ч. 1 статті 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Положеннями статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

При цьому, відповідно до статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Крім того, пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» Кабінет Міністрів України зобов'язано забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Верховний Суд України в ухвалі від 25 квітня 2016 року (справа № 686/19687/14-а) зазначив, що оскільки скасовано встановлені раніше для державних органів пільги щодо сплати судового збору, Кабінет Міністрів України було зобов'язано забезпечити відповідне фінансування державних органів.

Щодо обов'язку суб’єкта владних повноважень сплачувати судовий збір на умовах, визначених Законом України «Про судовий збір» в чинній редакції, Верховним Судом України була висловлена позиція, зокрема, в ухвалі від 24 грудня 2015 року у справі №477/2598/14-а, в ухвалі від 09 листопада 2015 року у справі № 810/2302/15, в ухвалі від 23 січня 2017 року у справі № 826/9725/15, в ухвалі від 25 січня 2017 року у справі №722/1112/16-а, в ухвалі від 30 січня 2017 року у справі № 826/25559/15.

Отже, звільнення, відстрочення та розстрочення суб'єкту владних повноважень сплати судового збору буде суперечити завданню та меті Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» в частині надходження до спеціального фонду Державного бюджету України коштів від сплати судового збору, а також може розцінюватись, як надання державним органам певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу - юридичними та фізичними особами, які зобов'язані сплачувати відповідний судовий збір.

Виходячи з системного аналізу зазначених вище правових норм, в контексті заявленого позивачем клопотання про звільнення від сплати судового збору та доданих до нього доказів, суд не знайшов підстав для його задоволення.

Таким чином, позивачем не були усунуті недоліки позовної заяви, залишеної без руху, у встановлені судом строки в частині сплати судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Оскільки вищевказані обставини перешкоджають прийняттю адміністративного позову до провадження суду, така позовна заява підлягає поверненню ПОУПФУ в м. Києві.

Керуючись статтями 133, 169, 248, 256 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Правобережного об’єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про звільнення від сплати судового збору.

2. Позовну заяву Правобережного об’єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві повернути позивачеві.

3. Копію ухвали про повернення позовної заяви разом з позовом надіслати особі, яка її подала.

Ухвала суду, відповідно до ч. 2 статті 256 КАС України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.В. Вовк