Справа № 826/15358/17
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 березня 2018 року № 826/15358/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шевченко - Н.М.,

за участі секретаря судового засідання - Поліщук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом державного реєстратора прав на нерухоме майно Тернопільської філії Комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області Музики Ігоря Євгеновича до Міністерства юстиції України, треті особи: Державне підприємство «Національні інформаційні системи», Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Галичина», про скасування пункту наказу,

за участі учасників справи:

представників позивача - Пацули В.О., Федоровича В.Ю.,

представника відповідача - Середи О.В.,

представника третьої особи 2 - Капустинської Н.П.,

В С Т А Н О В И В :

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Тернопільської філії Комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області Музика Ігор Євгенович (далі по тексту - позивач, державний реєстратор прав на нерухоме майно Музика І.Є.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач, МЮУ), треті особи: Державне підприємство «Національні інформаційні системи» (далі по тексту - третя особа 1, ДП «Національні інформаційні системи»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Галичина» (далі по тексту - третя особа - 1, ТОВ «Мрія Фармінг Галичина»), в якому просив скасувати пункт 3 наказу Міністерства юстиції України №3220/5 від 18.10.2017, яким наказано тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора прав на нерухоме майно Тернопільської філії Комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області Музики І.Є. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 12 місяців.

В обґрунтування адміністративного позову державний реєстратор прав на нерухоме майно Музика І.Є. стверджує, що жодних причин для відмови чи зупинення державної реєстрації права власності на об'єкт будівництва за Товариством з обмеженою відповідальністю «Рокмар» в нього не було, а тому реєстратор прийняв законне рішення про державну реєстрацію права власності, крім того, на думку позивача, застосування до нього відповідачем відповідальності у вигляді блокування доступу до Державного реєстру речових прав на 12 місяців є надмірним та несправедливим.

У судовому засіданні представники позивача Пацула В.О. та Федорович В.Ю. позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача Середа О.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Крім того, в матеріалах справи наявний відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні адміністративного позову, оскільки при проведенні державної реєстрації права власності на об'єкт будівництва за Товариством з обмеженою відповідальністю «Рокмар» позивачем не було належним чином встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також не перевірено документи на наявність підстав для відмови в державній реєстрації прав та не прийнято відповідного рішення, чим порушено вимоги Порядку №1127 та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в результаті чого, до позивача правомірно застосовано вид цивільно-правової відповідальності у вигляді тимчасового блокування йому доступу до Державного реєстру речових прав строком на 12 місяців.

Представник Державного підприємства «Національні інформаційні системи» належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, явку своїх представників не забезпечив, причин неприбуття суду не повідомив. При цьому, в матеріалах справи наявні пояснення представника третьої особи 1, в яких останній вказує на те, що Підприємство при блокуванні позивачу доступу до Державного реєстру прав діяло у відповідності до вимог чинного законодавства України та пункту 3 наказу Міністерства юстиції України, а, відтак, жодним чином не порушило права та законні інтереси державного реєстратора прав на нерухоме майно Музики І.Є.

У судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Галичина» Капустинська Н.П. проти задоволення позову заперечувала. В матеріалах справи наявні письмові пояснення представника третьої особи 2, в яких останній повністю погоджується та підтримує доводи відповідача, викладені у відзиві на адміністративний позов, просить, при цьому, суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи 2 вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи, позивач 30.03.2017 прийнятий на постійну роботу до Тернопільської філії Комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області.

Так, 21.09.2017 державний реєстратор прав на нерухоме майно Тернопільської філії Комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області Музика Ігор Євгенович прийняв рішення №37186886 про державну реєстрацію права власності на новозбудований об'єкт.

Згідно з вказаним рішенням було проведено державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Рокмар» на склад, що розташований за адресою: Тернопільська обл., Козівський р-н., смт. Козова, вул. Богуна, 8, кадастровий номер земельної ділянки: :02:007:0854.

У подальшому, позивач отримав конверт від відповідача із супровідним листом №30549-0-3317/19К від 13.10.2017 та копією скарги ТОВ «Мрія Фармінг Галичина».

З матеріалів вищезазначеної скарги Товариства вих. №29-09/2017 від 29.9.2017 слідує, що 31.05.2017 третя особа 2 набула права власності на нерухоме - нежитлові будівлі загальною площею 1926,7 м2, що знаходяться за адресою: Тернопільська обл., Козівський р-н., смт. Козова, вул. І.Богуна, 8 на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 31.05.2017, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Гуків Арго», посвідченого приватним нотаріусом Козівського районного територіального округу Бондарук Н.М.

Також, 31.05.2017 внесено запис до Реєстру прав власності на нерухоме майно про право власності ТОВ «Мрія Фармінг Галичина» на придбані нежитлові будівлі загальною площею 1926,7 м2, що знаходяться за адресою: Тернопільська обл., Козівський р-н., смт. Козова, вул. І.Богуна, 8.

Під час підготовки документів на оформлення права оренди на земельну ділянку, ТОВ «Мрія Фармінг Галичина» з інформаційних довідок №98050947 від 21.09.2017, №98053519 від 21.09.2017 стало відомо про те, що на даній земельній ділянці з кадастровим номером :02:007:0854 та за адресою: Тернопільська обл., Козівський р-н., смт. Козова, вул. І.Богуна, 8 Товариством з обмеженою відповідальністю зареєстровано право власності на склад, загальною площею 73 м2.

Рішення №37186886 від 21.09.2017 про реєстрацію за ТОВ «Рокмар» права на вказаний вище склад прийнято державним реєстратором Тернопільської філії Комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області Музикою Ігорем Євгеновичем. Підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно, площею 73 м2,стали наступні документи: декларація про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрована Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області 15.09.2017 №ТП 90, технічний паспорт на склад №8 на вул. Богуна у селищі Козова, інвентарна справа №67, виготовлений 18.09.2017 ТОВ «Лекстатус Груп» та витяг з ДРРП №94449297 від 14.08.2017 про наявність права користування земельною ділянкою.

Так, вважаючи, що оскаржуване рішення позивача прийнято за відсутності повного пакета документів, необхідних для прийняття такого рішення, третя особа 2 звернулася зі скаргою вих. №29-09/2017 від 29.9.2017 до Міністерства юстиції України, в якій просила скасувати рішення №37186886 від 21.09.2017 державного реєстратора Музики І.Є.

За результатами розгляду вказаної скарги, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.10.2017 №30549-0-33-17, відповідачем на підставі висновків комісії прийнято рішення про задоволення такої скарги у повному обсязі з підстав, передбачених Законом, у формі наказу №3220/5 від 18.10.2017.

Позивач, в свою чергу, не погоджуючись з пунктом 3 наказу Міністерства юстиції України №3220/5 від 18.10.2017, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Стосовно тверджень позивача щодо відсутності в нього обов'язку та потреби вимагати у ТОВ «Рокмар» окремого документу, оскільки відповідач не конкретизував, яким саме документом має вбачатися присвоєна адреса об'єкту нерухомого майна, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі по тексту - Закон України №1952-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України №1952-IV розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України здійснює Мін'юст.

Зокрема, Мін'юст розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір) (п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону України №1952-IV).

Згідно з ч. 9 ст. 37 Закону України №1952-IV порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаного припису, постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі по тексту - Порядок №1128), п. 2 якого визначено, що для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом.

Положеннями п. 3 Порядку №1128 визначено, що розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено (далі - скаржник), що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов'язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та / або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

Відповідно до п. 8 Порядку №1128 під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб'єкта оскарження, і вирішує:

- чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб'єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб'єкта оскарження;

- чи було оскаржуване рішення прийнято суб'єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб'єктом оскарження на законних підставах;

- чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні;

- чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора)

- які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Як вже зазначалося вище, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Галичина» звернулося зі скаргою вих. №29-09/2017 від 29.9.2017 до Міністерства юстиції України, в якій просила скасувати рішення №37186886 від 21.09.2017 державного реєстратора Музики І.Є.

У вказаній вище скарзі третя особа 2 вказує на те, що оскаржуване рішення державного реєстратора Музики І.Є. було прийнято за відсутності повного пакета документів, необхідних для прийняття такого рішення.

Так, підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно, площею 73 м2,стали наступні документи: декларація про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрована Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області 15.09.2017 №ТП 90; технічний паспорт на склад №8 по вул. Богуна у селищі Козова, інвентарна справа №67, виготовлений 18.09.2017 ТОВ «Лекстатус Груп» та витяг з ДРРП №94449297 від 14.08.2017 про наявність права користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 22 Закону України №1952-IV документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства.

Згідно з п. 40 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 (далі по тексту - Порядок №1127), державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.

Пунктом 41 Порядку №1127 визначено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна подаються:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта;

2) технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Отже, аналізуючи вищевказане, можна дійти висновку, що законодавець чітко визначив перелік документів, що є необхідними для реєстрації власності на об'єкт нерухомого майна (в т.ч. новозбудований) та визначив обов'язкову умову для реєстрації права - відповідність таких документів вимогам чинного законодавства, а також встановив обмеження дій державного реєстратора у разі недотримання реєстратором таких законодавчих вимог чи застережень.

Так, відповідно до ст. 10 Закону України №1952-IV державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме та їх обтяженнями; встановлює відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; перевіряє документи на наявність підстав для відмови в державній реєстрації прав; виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав).

У разі, якщо заявником подані документи для державної реєстрації не в повному обсязі, передбаченому законодавством, державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та невідкладно повідомляє про це заявника.

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 23 Закону України №1952-IV у разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

При цьому, положеннями ст. 24 Закону України №1952-IV встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Таким чином, при розгляді та прийнятті спірного рішення від 21.09.2017 №37186886 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у сфері державної реєстрації прав, державним реєстратором Тернопільської філії комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області Музикою І.Є. не встановлено належним чином відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, зокрема: відомості про речові права на Земельну ділянку та об'єкт нерухомого майна, який на ній розташований, що містяться у Державному реєстрі прав, оскільки за адресою: Тернопільська область, Козівський район, смт. Козова, вул. І. Богуна, 8, розташоване нерухоме майно, що належить TOB «Мрія Фармінг Галичина».

А також прийнято спірне рішення за відсутності усіх обов'язкових документів, зокрема: за відсутності документа, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси, а саме рішення органу місцевого самоврядування про присвоєння об'єкту нерухомого майна, площею 73 м2, поштової адреси.

Крім того, державним реєстратором не забезпечено виготовлення електронних копії усіх документів, поданих для державної реєстрації прав шляхом сканування таких документів, що долучаються до заяви, зареєстрованої даних заяв, що суперечить п. 10 Порядку №1127 та свідчить про відсутність таких документів в реєстраційній справі.

Також необхідно зазначити, що поданий разом із заявою технічний паспорт не відповідав Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженій наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 10.07.2001 №582/5773.

Отже, надаючи оцінку викладеному вище, суд дійшов висновку про те, що Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України прийшла до обґрунтованого висновку про задоволення скарги TOB «Мрія Фармінг Галичина» вих. №29-09/2017 від 29.09.2017.

Щодо посилання позивача про порушення Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації процедури розгляду скарги, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 9 Порядку №1128 під час розгляду скарги по суті обов'язково запрошується скаржник та / або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб'єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Згідно з п. 10. Порядку №1128 суб'єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів:

1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі);

2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін'юсту;

3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах, що додаються до скарги).

Пунктом 11 вказаного вище Порядку передбачено, що копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб'єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов'язково приймаються комісією до розгляду.

У разі повідомлення скаржником та/або його представником, іншими особами, які беруть участь у розгляді скарги по суті, про наявність судового спору між тими самими сторонами, з того ж предмета, з тих же підстав, про які зазначено у скарзі, ними надається копія відповідного рішення суду на засідання комісії.

Відповідно до п. 12 Порядку №1128 за результатами розгляду скарги суб'єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Отже, на виконання вимог Порядку №1128 відповідачем запрошено позивача та заінтересованих осіб на засідання Комісії. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб'єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Як убачається з матеріалів справи, листами від 13.10.2017 №2/30549-0-33-17/19К та №30549-0-33-17/19К Міністерством юстиції України надіслано копії скарг на адресу позивача та заінтересованих осіб, при цьому, засідання Комісії відбулося 17.10.2017.

Крім того, 13.10.2017 на офіційному сайті Міністерства юстиції України розміщено оголошення про засідання Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що наявність формальних порушень процедурного характеру, таких як не надіслання копії скарг, доданих до неї документів, повідомлень про час і місце розгляду скарги, рішень за результатами розгляду скарг іншим заінтересованим особам, не може бути підставою для скасування рішень, оскільки їх наявність не впливає на законність оскаржуваних наказів Міністерства юстиції України.

Порушення процедури прийняття рішення суб'єкта владних повноважень може бути підставою для скасування такого рішення тільки у випадку, якщо такі порушення потягли прийняття суб'єктом владних повноважень рішення, яке за змістом не відповідає (суперечить) нормам законодавства. Якщо такої невідповідності не встановлено, то підстави для скасування ненормативного акта відсутні.

Відтак, наявність формальних порушень процедурного характеру не може бути підставою для скасування законного наказу Міністерства юстиції України №32205/5 від 18.10.2017 року.

Щодо тверджень позивача про відсутність підстав для застосування до нього відповідальності у вигляді блокування доступу до Державного реєстру речових прав на 12 місяців, варто зазначити наступне.

Відповідно до положень вимог ч. 1 ст. 38 Закону України №1952-IV державні реєстратори, суб'єкти державної реєстрації прав за порушення законодавства у сфері державної реєстрації прав несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність у порядку встановлено законом.

Частиною 2 статті 371 Закону України №1952-IV визначено, що за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про:

1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав;

4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю;

5) скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації прав.

Право вибору стягнення за порушення порядку державної реєстрації належить органу контролю - Міністерству юстиції України. Йому ж надано повноваження самостійно визначати строк тимчасового блокування у разі обрання ним цього виду санкції. Чинним законодавством межі цього строку не встановлені.

Крім того, суд звертає увагу, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження Міністерства юстиції України щодо вибору стягнення за порушення порядку державної реєстрації, а також визначення строку тимчасового блокування у разі обрання ним цього виду санкції є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією відповідача.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності виходить за межі компетенції адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Оскільки, в даному випадку визначення строку тимчасового блокування доступу державному реєстратору прав на нерухоме майно Музиці Ігорю Євгеновичу до Державного реєстру речових прав є дискретним повноваженням, суд не надає правової оцінки посиланням позивача щодо помилковості висновку відповідача про застосування саме такого розміру відповідальності, а саме 12 місяців.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись статтями 72-77, 241-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову державного реєстратора прав на нерухоме майно Тернопільської філії Комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області Музики Ігоря Євгеновича до Міністерства юстиції України, треті особи: Державне підприємство «Національні інформаційні системи», Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Галичина», про скасування пункту наказу відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко

Повний текст рішення складено 05.04.2018