Справа № 162/163/18
Суддя: Гладіч Н. І.
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №162/163/18
Номер провадження 2-а/162/10/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2018 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_1,
за участю секретаряОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Маневицького відділення поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся в Любешівський районний суд з позовом до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Маневицького відділення поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 (далі по тексту відповідач) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії НК № 167987 від 01.03.2018 року.

Обгрунтовує свої вимоги тим, щo 01 березня 2018 року відповідачем на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч.6 ст.121 КУпАП. Дана обставина підтверджується постановою серії НК № 167987 від 01.03.2018 року, відповідно до якої він цього дня о 18 год. 12 хв. по автодорозі М07 на 382 км сполученням Київ-Ковель-Ягодин керував транспортним засобом марки „ВАЗ-21063, д.н.з. НОМЕР_1, яким перевозив пасажира з непристебнутим пасом безпеки, а також з неосвітленим номерним знаком, чим порушив п.п. 2.3в, 2.9 ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч.6 ст.121 КУпАП.

Позивач вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, як таку, що не відповідає вимогам закону та дійсним обставинам події. Вказав, що він 01 березня 2018 року біля 18 год. дійсно керував автомобілем НОМЕР_2 по автодорозі М07 сполученням Київ-Ковель-Ягодин, яким перевозив пасажирів, а саме на передньому сидінні автомобіля ОСОБА_5, на задньому сидінні- Потапчука ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Зазначив, що на посту працівників поліції поблизу смт. Маневичі на перехресті з дорогою сполученням Луцьк-Любешів був зупинений працівниками поліції, зокрема відповідачем, який повідомив про порушення ПДР України, а саме, що він перевозив пасажира з непристебнутим пасом безпеки та з неосвітленим номерним знаком. Вказав, що повідомляв відповідачеві про те, що пасажир, який сидів на передньому сидінні був пристебнутий паском безпеки, а коли зупинив транспортний засіб приблизно за 15 м після перехрестя доріг пасажир відстебнув пасок і вийшов з автомобіля справляти природні потреби. Крім того, поліцейському пояснював, що перед виїздом, а саме з м. Київ оглянув свій автомобіль на справність його технічного стану, недоліків не було виявлено, тому неполадка щодо неосвітлення номерного знака могла виникнути по дорозі через ямковість дороги. Доповнив, що про всі викладені вище обставини можна було б підтвердити відеозаписом, зробленим за допомогою відеоспоспереження, яке наявне на посту поблизу смт. Маневичі, однак даний відеозапис не долучено до матеріалів справи як доказ вчинення правопорушення, про що свідчить відсутній будь-який запис в п.8 оскаржуваної постанови. Вважає, що таких доказів не додано та не зазначено навмисно, оскільки вони не відповідають відомостям, які зафіксовані в постанові.

Вважає, що аргументація для винесення вищевказаної постанови є не достатньою, висновки поліцейського безпідставними, а тому просить скасувати винесену відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою судді від 16.03.2018 року в справі відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений ухвалою строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

У встановлений ч.1 ст.261 КАС України строк від відповідача - поліцейського СРПП №3 Маневицького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 не надійшов відзив на адміністративний позов, але 02 квітня 2018 року від відповідача надійшло заперечення на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому він просить відмовити в задоволенні позову.

Наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що відповідає вимогам ст.ст.262, 263 КАС УКраїни.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП України, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Проаналізувавши подані докази та дослідивши матеріали справи, в тому числі, надану позивачем копію постанови серії НК № 167987 від 01.03.2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч.6 ст.121 КУпАП, суд вважає встановленим, що оскаржувана постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. була винесена вищевказаним суб'єктом владних повноважень - відповідачем - 01.03.2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 293 КУпАП встановлено, що орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без змін, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов'язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Згідно зі ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що наданий стороною відповідача оптичний диск з відеозаписом не може бути належним доказом по справі, оскільки з відтвореного в суді відеозапису не видно, що позивач ОСОБА_3 взагалі керував автомобілем НОМЕР_2 по автодорозі М07 на 382 км сполученням Київ-Ковель-Ягодин.

Отже, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту правомірності прийнятого ним рішення та винесення оскаржуваної постанови.

Також відповідач, складаючи постанову відносно позивача діяв в порушення ст. 280 КупАП - не з'ясував всі обставини, зазначив відомості щодо винності особи у вчиненні адміністративних правопорушень та визначив покарання у межах санкцій визначених ч. 5 ст. 121, ч.6 ст.121 КУпАП, не надавши позивачу, як встановлено під час розгляду справи ніяких доказів вчинення правопорушення, що вказує на неправомірність дій відповідача та обгрунтованість позовних вимог позивача.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Отже, в результаті дослідження доказів в судовому засіданні було встановлено, що позивач не вчиняв даних порушень і постанова у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121, ч.6 ст.121 КУпАП відносно нього підлягає скасуванню, за відсутністю в його діях складу даних адміністративних правопорушень.

Розподіл судових витрат слід здійснити за правилами статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 139, 241-244, 262, 286 КАС України, ч.5 ст.121, ч.6 ст.121 КпАП України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Постанову поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Маневицького відділення поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушенння серії НК № 167987 від 01.03.2018 року відносно ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч.6 ст.121 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області судові витрати по справі у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, в порядку ст.297 КАС України та п.15.5 ч.1 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: