Справа № 804/6952/17
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2018 рокусправа № 804/6952/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Малиш Н.І.

судді: Баранник Н.П. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року (суддя 1-ї інстанції Дєєв М.В., дата ухвалення 21.11.2017р., місце ухвалення - м. Дніпро) у справі № 804/6952/17 за позовом ОСОБА_1 до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.10.2017 року №3187-1318 та №3188-1318.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області незаконно винесено податкові повідомлення-рішення від 03.10.2017 року №3188-1318 на суму 4243,50 грн. та №3187-1318 на суму 37453,50 грн. про визначення податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Позивач вважає вищевказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській №3187-1318 від 03.10.2017 року. В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовлено.

Частково не погодившись з рішенням суду, в частині задоволення позовних вимоги, на вказане рішення суду Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області було подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимоги та в цій частині прийняти нове рішення про відмову позові. Скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки рішення місцевого органу від 30.01.2015р. було застосовано відповідачем у 2017році.

В судовому засіданні представник відповідача, особи, що подала апеляційну скаргу підтримала доводи викладені у скарзі, просив її задовольнити з підстав в ній викладених.

Позивач та представник другого відповідача до суду не зявились, повідомлені про день та час розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав

Судом першої інстанції встановлено, що позивач володіє на праві приватної власності житловим будинком, загальною площею 387,2 кв.м., що розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Станюкевича, буд. 33, та нежитловим приміщенням за адресою: Криворізький район, с. Чкалівка, вул. Чкалова, буд. 189, загальною площею 3075 кв.м.

Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області було прийнято податкові повідомлення-рішення №3187-1318 від 03.10.2017 року, яким нараховано позивачу податкове зобовязання податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік у розмірі 37453 грн. 50 коп. та № 3188-1318 від 03.10.2017 року, яким нараховано позивачу податкове зобовязання податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік у сумі 4243,50 грн.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській №3187-1318 від 03.10.2017 року про визначення податкового зобовязання на 2015р. прийшов до висновку, що у податкового органу були відсутні законні підстави для визначення позивачу за 2015 р. суми податкового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 37453,50 грн., оскільки запроваджені Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи зобов'язання щодо сплати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки виникають у платників податків лише після 01.01.2016 року.

Саме в цій частині і оскаржене рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення позову в цій частині, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Чкалівської сільської ради ХХI сесії VI скликання "Про встановлення ставок податку" прийняте 30.01.2015 року та встановлено на території Чкаловської сільської ради податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; установлено ставки та пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с. 33-34).

Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів Законом України щодо податкової реформи від 28.12.2014 № 71-VIII було запроваджено новий місцевий податок, а саме податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки та плата за землю.

Вказаним Законом було запроваджено низку правових норм, що врегулювали питання справляння місцевих податків.

Згідно із п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України, в редакції Закону № 71-VIII, місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Відповідно до п. 12.3 ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Зі змісту наведених законодавчих норм випливає, що встановлення податку на майно, зокрема в частині податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є безумовним обов'язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.

Одночасно пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України визначено порядок опублікування та застосування рішень місцевої ради про встановлення місцевих податків. Зазначені рішення офіційно оприлюднюються відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Наведеною нормою передбачено обов'язок місцевої ради опублікувати рішення про встановлення місцевого податку, а також наслідки несвоєчасного опублікування відповідного рішення. При цьому норма розрізняє період опублікування рішення ради (це період, який передує плановому), плановий період (у якому планується встановити місцевий податок) і наступний період, (тобто період, який є наступним за плановим).

Кожен із цих періодів має самостійне правове значення. Такі періоди не можуть співпадати в часі. Зокрема, не може бути плановим період, у якому було прийняте та опубліковане відповідне рішення ради. Плановим у будь-якому разі може бути лише той період, який є наступним після періоду опублікування рішення ради.

Якщо таке рішення не буде опубліковано до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому підлягає застосуванню відповідний податок, таке рішення застосовується з початку наступного бюджетного періоду за тим, у якому планувалося запровадити відповідний податок.

Виходячи з неможливості збігу між періодом опублікування рішення та плановим періодом, не можна визначати плановим періодом 2015 рік саме в тому ж 2015 році.

Плановим відповідно до норми пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України є період після того, в якому приймається відповідне рішення ради.

Отже, рішення місцевих рад щодо затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об'єктів житлової нерухомості на 2015 рік та встановлення ставок податку, прийняте у 2015 році, могло встановлювати плановим лише 2016 рік.

Таким чином, з урахуванням норми пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення місцевої ради стосовно податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, прийняте в 2015 році, не може бути застосовані в 2015 році. Такі рішення могли передбачати плановим лише 2016 рік, і саме з цього періоду ставки цього податку могли вважатися встановленим місцевою радою.

При цьому факт прийняття Верховною Радою України і набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", а так само обов'язковість для місцевих рад впровадження податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не може заперечувати необхідність встановлення цього податку саме рішенням місцевих рад, оскільки встановлення місцевих податків є виключною компетенцією саме місцевих рад, як це визначено п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Отже, Прикінцевими положеннями Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" рекомендовано місцевим радам встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2015 рік у 2015 році. Проте така рекомендація не може розглядатися як скасування чинної норми пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, яка імперативно врегульовує порядок опублікування і застосування рішення місцевої ради про встановлення місцевого податку.

Разом із тим, Податковим кодексом України встановлено спеціальні правові наслідки невиконання місцевою радою свого обов'язку щодо встановлення тих місцевих податків, запровадження яких є обов'язковим.

Згідно з пп. 12.3.5 п. 12.3. ст. 12 Податкового кодексу України у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Отже, рішення місцевої ради про встановлення місцевих податків приймається до початку наступного бюджетного періоду і набирає чинності з наступного бюджетного періоду. При цьому відповідно до п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України. Тому за умови дії пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення місцевої ради щодо встановлення місцевого податку не може набрати чинності в тому самому бюджетному періоді, в якому воно прийняте. В свою чергу, з урахуванням п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України юридичний факт встановлення місцевого податку місцевою радою відповідним рішенням має передувати його справлянню.

При цьому з урахуванням змісту норм Податкового кодексу України Верховна Рада України не є уповноваженою на встановлення місцевих податків, оскільки відповідно до пп. 12.1.2 п. 12.1 ст. 12 Податкового кодексу України Верховна Рада України лише встановлює перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

У спірних правовідносинах склалась ситуація, коли ставки податку, визначені у рішенні ради на 2015 рік, не можуть застосовуватись у 2015 році, а нормами Податкового кодексу України мінімальна ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, безпосередньо не визначена.

За таких обставин контролюючий орган, прийнявши рішення про визначення позивачу грошових зобов'язань за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік за ставками, які не підлягали застосуванню в 2015 році, діяв протиправно.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення, в частині його оскарження, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року у справі № 804/6952/17 за позовом ОСОБА_1 до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2018року.

Головуючий суддя: Н.І. Малиш

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак