Справа № 821/1683/17
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/1683/17

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Запорожана Д.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом Начальника відділу культури Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області ОСОБА_2 до Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області , Голови Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області Кравченко-Скалозуб Олени Валентинівни про визнання дій протиправними, зобов'язання прийняти рішення та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернулася до суду із адміністративним позовом до Голови Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області Кравченко-Скалозуб Олена Валентинівна (далі - відповідач-1, Голова РДА), Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області (далі - відповідач-2, РДА), в якому просить визнати протиправними дії Голови РДА, щодо відмов відповідача-1 в наданні ОСОБА_2 29 вересня та 04 жовтня 2017 року щорічної основної оплачуваної відпустки, відпускних та матеріальної допомоги на оздоровлення та зобов'язати Олешківську РДА видати розпорядження про надання позивачу щорічної основної оплачуваної відпустки з виплатою відпускних та матеріальної допомоги на оздоровлення. Також позивач просить стягнути з голови РДА компенсацію у розмірі 35 000 грн. за моральну шкоду, заподіяну діями відповідача-1 щодо відмов 29 вересня та 04 жовтня 2017 року в наданні їй щорічної основної оплачуваної відпустки, відпускних та матеріальної допомоги на оздоровлення.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що ОСОБА_2 - начальником відділу культури Олешківської районної державної адміністрації 25 вересня 2017 року подано заяву до Голови РДА, в якій позивач просила надати їй планову відпустку з 27 вересня по 10 жовтня 2017 року та виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати. Проте, відповідач-1 відмовила в задоволені заяви, відмову мотивувала пропуском позивачем періоду на який її відпустка була запланована та необхідністю узгодження нового періоду надання відпустки, тому позивачу було запропоновано завчасно подати заяву на відпустку, за два тижні до її початку. ОСОБА_2 29 вересня 2017 року повторно подала аналогічну заяву, зазначивши бажаний період відпустки з 13 жовтня 2017 року по 26 жовтня 2017 року. Однак, Голова РДА знову відмовила позивачці у наданні щорічної основної відпустки (лист №01-31-2207/0/17/617.4 від 04.10.2017), посилаючись на те, що згідно протоколу засідання дисциплінарної комісії розгляду дисциплінарних справ районної державної адміністрації №4 від 04.09.2017 року вирішено дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_2 продовжити до набуття законної сили рішеннями судів у адміністративних справах №664/1290/17 та №821/1075/17, а тому Голова РДА не вбачає за можливе надати ОСОБА_2 щорічну основну відпустку до закінчення дисциплінарного провадження. Позивачка не погоджується з вказаними рішеннями відповідача-1, вважає їх протиправними та просить зобов'язати відповідача-2 видати розпорядження про надання їй щорічної основної оплачуваної відпустки з виплатою відпускних та матеріальної допомоги на оздоровлення, право на яку гарантовано ч.2 ст.45 Конституцією України, п.5 ст.7 Закону України "Про Державну службу", ч.1 та ч.3 ст.2 Закону України "Про відпустки". Крім того, вважає, оскаржені дії Голови РДА заподіяли їй моральну шкоду, що, на думку позивачки, є проявом нелюдського, жорстокого ставлення відповідача-1 до неї.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії голови Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області Кравченко-Скалозуб Олени Валентинівни щодо відмови у наданні начальнику відділу культури Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області ОСОБА_2 щорічної основної оплачуваної відпустки за 2017 рік.

Зобов`язано Олешківську районну державну адміністрацію Херсонської області надати начальнику відділу культури Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області ОСОБА_2 щорічну основну оплачувану відпустку за 2017 рік з виплатою відпускних та матеріальної допомоги на оздоровлення.

Стягнуто з Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області () на користь ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1) 5000 грн. у якості компенсації за моральну шкоду.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області () судовий збір у сумі 640 грн. (р/р 4002, МФО 852010, , одержувач УДКС у місті Херсоні, банк ГУ ДКСУ у Херсонській області).

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, Олешківська районна державна адміністрація Херсонської області подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати у частині стягнення з Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області на користь ОСОБА_2 5000 грн. у якості компенсації за моральну шкоду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову начальника відділу культури Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області ОСОБА_2 до голови Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області Кравченко-Скалозуб О.В. у частині стягнення 35000 грн. у якості компенсації за моральну шкоду.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ст. 311 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення на користь позивача 35 000,00 грн. з Голови РДА, у якості компенсації за моральну шкоду, заподіяну ОСОБА_2, в результаті оскаржених дій відповідача-1 , суд першої інстанції виходив з того, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення. Проте розмір заявленої суми моральної шкоди суд першої інстанції вважає надмірним.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Цивільного кодексу України.

В апеляційній скарзі вказується на те, що позивачем належним чином не доведений факт заподіяння апелянтом моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні, а також не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної йому шкоди.

Колегія суддів не погоджується з таким доводом апелянта з огляду на наступне.

З матеріалів справи, а саме прохальної частини апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише у частині вимог щодо компенсації моральної шкоди на користь ОСОБА_2.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно статті 80 Закону України "Про державну службу" матеріальна та моральна шкода, заподіяна фізичним та юридичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державних службовців під час здійснення ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави.

Таким чином, стягнення моральної шкоди за незаконні дії відповідача-1 має відбуватися з державного органу від імені якого вона діє - Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області.

Частиною 1 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що постановою Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995р. №4 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001р. №5 передбачено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Статтею 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов'язковими для держав-учасниць Конвенції, якою є й Україна. Отже, суд в своїй діяльності має враховувати прецедентну практику Європейського суду з прав людини.

З огляду на викладене колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав "середня", "нормально" реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що рішенням від 27.07.2004 р. по справі "Ромашов проти України" Європейський суд з прав людини звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції повинна містити перелік претензій та має бути подана письмово разом з відповідними підтверджуючими документами чи свідоцтвами, "без наявності яких [Суд] може відхилити вимогу повністю або частково". Суд не розглядав питання щодо матеріальної шкоди, оскільки заявник не обґрунтовував таку шкоду. Проте Суд враховує той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації Судом факту порушення. Проте розмір заявленої суми надмірний. Об'єктивно оцінюючи ситуацію, як цього вимагає стаття 41 Конвенції, Суд на відшкодування моральної шкоди присудив заявнику компенсацію меньшу за ту, що була ним заявлена, проте об'єктивно визначив суму до стягнення з урахуванням розумності, виваженості та справедливості.

Не зважаючи на те, що на підтвердження розміру моральної шкоди позивачкою не надано жодних документальних підтверджень, проте суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо противоправності дій суб`єкта владних повноважень, а саме: противоправності відмови ОСОБА_2 у наданні їй щорічної основної оплачуваної відпустки. А тому і безумовної наявності факту душевних переживань позивача, а отже і нанесення їй моральної шкоди.

Крім того , колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача, що навмисні дії відповідачів щодо позбавлення позивача відпускних та матеріальної допомоги на оздоровлення принижують її людську гідність і кожного нового дня завдавали значних моральних страждань.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо об'єктивної оцінки ситуації про відшкодування моральної шкоди заявнику меньшу за ту, що була ним заявлена та об'єктивного визначення суми до стягнення з урахуванням розумності, виваженості та справедливості., як цього вимагає стаття 41 Конвенції.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Частиною 1 ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складено 05 квітня 2018 року.

Головуючий: Т.М.Танасогло

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: О.В.Яковлєв