Справа № 585/3536/17
Суддя: Шульга В. О.
Дата ухвалення: 2018-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 585/3536/17
Номер провадження 2-а/585/11/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2018 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого-судді В.О. Шульги, при секретарях М.В. Шунько, С.А. Демяненко розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в місті Ромни адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції ОСОБА_2 відділу національної поліції № 122 Полтавської області ОСОБА_3, ОСОБА_2 відділу національної поліції № 122 Полтавської області про визнання протиправними дій та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до лейтенанта поліції ОСОБА_2 національного відділу поліції № 122 Полтавської області ОСОБА_3, ОСОБА_2 відділу Національної поліції № 122 Полтавської області і просить: визнати дії поліцейського ОСОБА_3 при складанні постанови про адміністративне правопорушення серії ДР №0213217 від 07.09.2017 р. про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 неправомірними; скасувати незаконну постанову серії ДР №0213217 від 07.09.2017 р. про адміністративне правопорушення, постановлену поліцейським ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 В обгрунтування позову вказує, що 07.09.2017 року о 18 год. 20 хв., рухаючись в щільному потоці транспортних засобів по автодорозі Р-52 Решетіловка-Кобеляки, він не порушував Правил дорожнього руху України. Його безпричинно зупинив працівник поліції, який не представився, причину зупинки не пояснив та вимагав передати йому документи на автомобіль та його особисті права. На вимогу позивача надати докази його порушення та пояснити причину зупинки, даний працівник поліції не реагував та пішов звідти. Натомість підійшов інший працівник поліції, який також не представився і не пояснив причину зупинки та почав вимагати передати йому документи на автомобіль та особисті права. На його надати докази його порушення та пояснити причину зупинки, даний працівник поліції не реагував та пішов звідти. Третій працівник поліції, підійшовши всупереч вимог ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» не представився, відмовився надати службове посвідчення та предявити свій номерний знак, причину зупинки не пояснив та почав вимагати передати йому документи на автомобіль та особисті права. На запитання позивача, яка причина зупинки, він не пояснив. На друге запитання позивача, чи він щось порушив відповів: поки що не порушив, але будемо шукати та поставимо на штрафмайданчик до закінчення перевірки. Його примусили надати документи на автомобіль, права, страховку, після чого поліцейський почав складати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Позивач категорично заперечував проти обвинувачення його у порушенні правил дорожнього руху, про це письмово вказав у постанові та вказав, що потребує допомоги адвоката. Працівник поліції ОСОБА_3 відмовив позивачеві надати докази відео- та фотофіксації правопорушення, докази події адміністративного правопорушення, скласти протокол правопорушення правил дорожнього руху, щоб протокол та постанову складав та виносив той працівник поліції, який здійснював зупинку транспортного засобу, про внесення до протоколу та постанови свідка, потребування допомоги адвоката, відкладення розгляду адміністративної справи, залучення до постанови його письмових заперечень, наданні чіткого, читаємого другого екземпляра постанови, надання квитанції про сплату штрафі відповідно до постанови. Але працівником ОСОБА_2 поліції ОСОБА_3 було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП. Вважає, що відмова поліцейського у складанні протоколу та винесенні постанови відносно нього є безпідставними, так як не надані докази здійснення саме ним правопорушення, в його діях відсутні ознаки самого порушення. Зазначає, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування, що підтверджується рішенням Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015. Зокрема, зазначає, що ч.3 ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Разом з тим ст. 276 вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. У даному випадку за адресою: 39200, м. Кобеляки, вул. Шевченко, 16, де розташований ОСОБА_2 відділ поліції. Проте, поліцейський ОСОБА_3 даних положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу та постановив постанову, чим суттєво порушив його права, не надав можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Крім того, поліцейський ОСОБА_3 проігнорував вимоги ч.2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливив виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями поліцейський ОСОБА_3 грубо порушив вимоги ст. ст. 278-279 КУпАП, до постанови завідомо вніс недостовірні дати його народження, а саме 18.09.1967 р., неправильно зазначена адреса його проживання, у постанові зазначена вулиця Шевченка, 12.

У судовому засіданні 14.11.2017 року позивач ОСОБА_1М позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що 07.09.2017 р. рухаючись з м. Дніпропетровська, зупинився на посту, крім того зупинявся на знак «Проїзд без зупинки заборонено», і потім зупинився на посту метрів за 45-50. Вважає, що працівник поліції його зупинив безпричинно та склав постанову про накладення адміністративного стягнення. Незважаючи на його заперечення, прохання надати докази вчинення правопорушення, прохання залучити свідка та про те, що він потребує правової допомоги, працівник поліції протокол про адміністративне правопорушення не склав. Вважає, що в такому випадку протокол про адміністративне правопорушення повинен був обовязково складатися, адже він при складанні постанови заперечував винуватість. Вважає, що вказана постанова є незаконною і підлягає скасуванню.

Відповідач лейтенант поліції ОСОБА_2 національного відділу поліції № 122 Полтавської області ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не прибув.

Відповідач ОСОБА_2 відділ Національної поліції № 122 Полтавської області, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, явку представника в судове засідання не забезпечив.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні 14.11.2017 року пояснив, він 07.09.2017 р. він їхав разом з позивачем в одній машині з Дніпропетровська, вони були зупинені працівником поліції, який не представився та не пояснив причини зупинки. На його думку, позивач не порушував ПДР, оскільки , хоча він стан дороги після дощу і не бачив, але їх швидкість в потоці машин була невелика. Працівник поліції протокол про адміністративне правопорушення не складав, виніс лише постанову.

Судом встановлено, що 07.09.2017 року на автодорозі Р 52 109 км Решетилівка-Кобеляки-Царичанка-Дніпропетровськ інспектор Кобеляцького ВП Данило О.В. виніс постанову серії ДР № 021317, відповідно до якої 07.09.2018 р. о 17 год. 20 хв. на автодорозі Р-52 на 109 км Решитилівка-Кобеляки-Царичанка-Дніпропетровськ ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 Контроль та не зупинився на нього, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, і постановлено застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 255 грн. Копію постанову ОСОБА_1 отримав, зазначив про незгоду з нею, та про те, що потребує юридичної допомоги адвоката. Крім того датою народження ОСОБА_6 зазначено «18.01.1967», місцем проживання «м. Ромни, вул. Шевченка,12», а в графі «До постанови додаються» особою, що винесла постанову зазначено: «нічого не додається».

Від відповідача до суду надійшла копія Положення про стаціонарні пости дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України та копія схеми розміщення системи фото-,відео нагляду та організації дорожнього руху біля стаціонарного поста дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, при цьому в супровідному листі № 2084/115/122/2018 від 19.03.2018 р. зазначено, що це схема розташування дорожніх знаків поблизу стаціонарного поста поліції в с. Сухинівка, на 109 кілометрі автодороги Р-52 Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка.

За таких обставин вбачається, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу оскарження рішень та дій субєкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності. При вирішенні спору суд виходить з положень Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. ОСОБА_5 того, згідно ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи із змісту ст.8 Конституції України щодо визнання і дії в Україні верховенства права, положення ст.62 цього Закону розповсюджуються і на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачаться на його користь.

Виходячи з встановлених обставин, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП та складенні постанови відносно нього, було допущено порушення вимог КУпАП, що дає достатні підстави для скасування постанови.

Таке переконання склалося з огляду на наступне:

- надані відповідачем положення і схема не є належним, допустимим і достовірним доказом розміщення на даній ділянці дороги знаку, вимог якого міг не виконати позивач, оскільки надана схема є схемою розміщення системи фото-, відеонагляду та організації дорожнього руху біля стаціонарного поста дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, яка затверджена наказом МВС від 04.05.2011 № 177 і не є схемою розташування дорожніх знаків на тій ділянці дороги, де був зупинений ОСОБА_1, а відповідно з неї не можливо достовірно встановити, чи дійсно на вказаній ділянці дороги розташований дорожній знак. Також суд відмічає, що місцем дислокації стаціонарного посту дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, вказаним наказом, визначено 108 км а/д Р-52 Дніпропетровськ - Царичанка - Кобеляки Решетилівка, а позивач був зупинений на 109 км цієї дороги. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що дана схема не відповідає дійсності, бо він їхав по прямій дорозі, а в схемі зображено Т-подібне перехрестя;

- в постанові неправильно зазначено дату народження та місце проживання особи, щодо якої розглядається справа;

- відповідач не повідомив суду про докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, та ненадав їх суду.

Тому суд вважає, що відповідач не довів правомірності прийнятого рішення і не спростував доводів позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 14, 77, 242-246, 250, 286 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до лейтенанта поліції ОСОБА_2 відділу національної поліції № 122 Полтавської області ОСОБА_3, ОСОБА_2 відділу національної поліції № 122 Полтавської області про визнання протиправними дій та скасування постанови задоволити .

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 021317 від 07.09.2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядку передбаченому п. 15.5) Перехідних положень КАС України протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: підпис…

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_7