Справа № 591/1052/18
Суддя: Сидоренко А. П.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/1052/18
Провадження № 2-а/591/258/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Сидоренко А.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області ОСОБА_2 про визнання дій інспектора незаконними, визнання протиправною та скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 28 лютого 2018 року звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 17 лютого 2018 року він керував транспортним засобом Рута 25, д.н. НОМЕР_1. Близько 21 год. 38 хв., здійснюючи послугу з перевезення пасажирів, він помітив як протягом 10 хвилин за ним їхали працівники поліції протягом декількох зупинок. На черговій зупинці він вирішив запитати в чому річ, чи є якась проблема. Вони повідомили його про те, що не горять лампи задніх габаритних ліхтарів в темну пору доби. Отримавши інформацію щодо несправності, він поквапився відремонтувати, та усунув даний недолік на місці. Працівники поліції попросили, щоб пасажири покинули транспортний засіб, на що пасажири почали скаржитися і запевняти, що все добре і проблеми ніякої немає. Відповідач повідомив, що супроводжуватиме до кінцевої зупинки і там будуть вирішувати. На кінцевій зупинці відповідач звинуватив позивача в порушенні п.31.6 б Правил дорожнього руху України, за що збирався притягнути його до відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП. Він попросив перенести розгляд справи на інший час, і відповідач запросив його до відділу поліції на 20 лютого 2018 року.

20 лютого 2018 року під час перебування у відділі поліції відповідач склав відносно нього постанову ВР №180086, не зважаючи на його пояснення щодо обовязку водія, передбаченого п.3.7.5 ПДР, які ним були виконані.

Позивач зазначає, що відповідач у відділі поліції не розглядав справу, а просто притягнув його до відповідальності, незважаючи на його пояснення. Більше того, всі його пояснення відповідач парував своїми новими звинуваченнями. Позивач зазначає, що у нього склалося враження, що дія відповідача була спрямована не на обєктивному розгляді справи, а саме для притягнення його до відповідальнсоті, незважаючи ні на що.

Позивач зазначає, що в порушення вимог законодавства, протокол про адміністративне правопорушення не складався. На виконання вимог ПДР, він усунув невідповідність безпосередньо на місці і продовжував рух з працюючими габаритними вогнями. Також позивач зазначає, що в його діях відсутня складова субєктивної сторони правопорушення вина у формі умислу чи необережності.

Крім того, посилаючись на ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» вважає, що за технічний стан транспортного засобу відповідають посадові особи, що випускали транспортний засіб на лінію. Належним доказом вчинення правопорушення, повязаного з невідповідністю стандарту технічного стану транспортного засобу є рішення про винність особи, що здійснила випуск на лінію транспортного засобу, що має невідповідності технічного стану відповідно до вимог статті 128 КУпАП. Тому вважає, що оскаржувана ним постанова винесена з порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, з порушенням його прав та чинного законодавства України, є протиправним, а тому підлягає скасуванню. Вважає, що не можна вважати, що відбувся всебічний та обєктивний розгляд справи.

Посилаючись на вказані обставини, просить визнати дії відповідача з притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. незаконними, визнати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 20 лютого 2018 року серії ВБР № 180086 складену відповідачем протиправною та скасувати її.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 березня 2018 року у справі за вказаним адміністративним позовом відкрите провадження, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Копія позовної заяви та доданих до неї документів направлено відповідачу разом з інформацією про процесуальні права.

03 квітня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від інспектора роти №2 батальйону УПП в Сумській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, згідно якого він вважає позовні вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування заперечень зазначає, що 17 лютого 2018 року згідно з розстановкою сил та засобів Управління патрульної поліції в м. Суми він ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху. Близько 21.31 год. 17 лютого 2018 року в м. Суми по вул. Іллінській нарядом було виявлено автомобіль Рута 25, номерний знак НОМЕР_2, який рухався з технічною несправністю, а саме: в темну пору доби не горіли задні габаритні ліхтарі, чим порушив п. 31.6 б Правил дорожнього руху.

Він підійшов до позивача, відрекомендувався, пояснив суть скоєнного правопорушення та попросив надати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, зауважень до яких не виникло. Він пояснив позивачу, що він порушив вимоги п. 31.6 б ПДР рухався на транспортному засобі, що використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, з технічною несправністю, а саме: в темну пору доби не горіли задні габаритні ліхтарі, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно з ч.2 ст. 121 КУпАП. Зазначає, що ним було пояснено позивачу вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення. 20 лютого 2018 року розглянувши в присутності позивача матеріали адміністративної справи він виніс постанову ВР № 180086 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. Під час вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ним було враховано відеозапис правопорушення. Він оголосив постанову та вручив її копію позивачу. Зазначає, що він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами, обґрунтовано, сумлінно, своєчасно, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 20 лютого 2018 року, винесеної інспектором роти №2 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_2, на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КУпАП. В постанові зазначено, що 17 лютого 2018 року о 21 год. 38 хв. в м. Суми по вул. Іллінська, водій, керував транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів м. Суми за маршрутом №5, у якого в темну пору доби не горіли лампи задніх габаритних ліхтарів, чим порушив п.п.31.6 б ПДР України (а.с.5).

Згідно п. 31.6 б ПДР забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

За керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 121 КУпАП.

За ч. 2 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність у разі керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою ст. 121 КУпП, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, пята і шоста статті 121).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом, відповідно до статті 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116 2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185 3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Суд не погоджується з доводами позовної заяви щодо необхідності складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки розгляд справ про адміністративне правопорушення, визначене ч. 2 ст. 121 КУпАП належить до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до абзацу другого ст. 258 КУпАП виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, субєкт владних повноважень (чи суд) встановлює наявність складу адміністративного правопорушення (проступку).

Як встановлено під час вивчення матеріалів справи, відповідачем було прийнято рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 121 КУпАП в сумі 680 грн. з підстав порушення ним п.п. 31.6 б ПДР, що виразилось у керуванні транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів в м. Суми за маршрутом № 5, у якого в темну пору доби не горіли лампи задніх заборонних ліхтарів.

Пунктом 31.6 б ПДР передбачено заборону подальшого руху транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів. Тобто порушення вказаного пункту ПДР має місце у випадку обізнаності водія про зазначену несправність транспортного засобу, проте він свідомо здійснює подальший рух у темну пору добу.

Відповідачем надано відзив на позов, до якого приєднано відеозапис, при дослідженні якого вбачається, що здійснивши зупинку транспортного засобу під керуванням позивача, відповідачем було повідомлено про несправність габаритних ліхтарів, про що водію під час руху транспортного засобу відомо не було, та виявлено ним саме після того, як про це повідомив відповідач. Доказів щодо здійснення позивачем подальшого руху транспортним засобом з цими несправностями суду не надано, та навпаки в звязку з налагодженням світлових приладів з дозволу відповідача позивач продовжив надання послуг з перевезення пасажирів.

Закон розглядає протиправну дію (бездіяльність), вчинену певною особою, як адміністративний проступок лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, тобто якщо вчинене було здійснено навмисно або з необережності. Наявність вини є невід'ємною ознакою складу адміністративного проступку.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, субєкт владних повноважень (чи суд) встановлює наявність складу адміністративного правопорушення (проступку).

Особлива частина КУпАП України дає поняття складу адміністративного проступку - обєкт, обєктивна сторона, субєктивна сторона та субєкт адміністративного проступку, які встановлюють нерозривну єдність.

Тобто, приймаючи рішення про вчинення адміністративного правопорушення позивачем та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП, відповідач не врахував того, що порушення п. 31.6 б ПДР має місце при наявності беззаперечних фактів, які свідчать про обізнаність водія про технічну несправність транспортного засобу, не дивлячись на яку, ним здійснюється подальший рух.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Оскільки доказів на підтвердження того, що позивач керував транспортним засобом з технічною несправністю, про яку йому було відомо, відповідачем суду не надано, наявні підстави для висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до абзацу 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених ч.ч. 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Таким чином, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення можливе лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Ст. 279 КУпАП встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Таким чином, приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідачем надано відзив на позов, до якого приєднано відеозапис, при дослідженні якого вбачається порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З відеозапису вбачається, що на кінцевій зупинці маршрутного таксі відповідач повідомив позивача, що «буде виписувати постанову», на що останній попросив предявити відеозапис події. В подальшому позивач попросив скористатися юридичною допомогою та розгляд справи було перенесено. З відеозапису, який відображує події 20 лютого 2018 року, вбачається, що в приміщенні управління з позивачем спілкується особа, посада та прізвище, імя, по-батькові неможливо встановити, якому позивач надавав усні пояснення, на що той розяснив право на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. В подальшому позивач висловив свої пояснення з приводу інкримінованого йому правопорушення, та відповідач вирішив винести постанову по справі, після чого ним були розяснені права, передбачені КУпАП та ст. 63 Конституції України, та відповідач склав оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення.

З зазначеного вбачається, що після розяснення вимог ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, позивач пояснення не надавав, докази, які фіксують факт вчиненого правопорушення, відповідачем під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності досліджено не було. Отже фактично працівник поліції заздалегідь прийняв рішення про притягнення до відповідальності і не мав на меті враховувати будь-які клопотання чи пояснення позивача.

В той же час не можна погодитися з доводами позивача, викладеними у позові, щодо того, що ним перед виїздом був пройдений технічний контроль на підприємстві, та посадові особи, які такий контроль здійснювали, не були притягнуті до відповідальності.

Частиною 2 ст.121 КУпАП передбачено, що суб'єктом правопорушення є саме водій транспортного засобу, який здійснював керування цим транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, а отже наявність або відсутність рішень про притягнення посадових осіб до адміністративної відповідальності за ст. 128 КУпАП на кваліфікацію вказаного правопорушення не впливає.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вказане відповідачем в порушення ст. 77 КАС України не доведено правомірність свого рішення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для задоволення заявленого ОСОБА_1 адміністративного позову.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 78, 241-246, 257-262, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3) задовольнити.

Скасувати постанову, винесену інспектором роти №2 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_2 (місцезнаходження: 40009, м. Суми вул. Білопільське шосе, 18/1) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 180086 від 20 лютого 2018 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 680 грн. 00 коп. та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.П.Сидоренко