Справа № 802/2169/17-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2169/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Томчук А.В.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

10 квітня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЛА-ВІЯ" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 січня 2018 року (повний текст якого складено у м. Вінниці 19 січня 2018 року) у справі за адміністративним позовом Державної служби України з питань праці в особі управління Держпраці у Житомирській області до товариства з обмеженою відповідальністю "ЛА-ВІЯ" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2017 року Державна служба України з питань праці в особі управління Держпраці у Житомирській області звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ЛА-ВІЯ" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що внаслідок проведення позапланової перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "ЛА-ВІЯ" на предмет дотримання вимог законодавства та нормативних актів з охорони праці та промислової безпеки під час виконання вимог припису № 2315/09/0005 від 16.12.2016 (спорудження, монтажу, наладки та експлуатації автомобільного газозаправного пункту за адресою: м. Житомир, вул. Параджанова, 67) зафіксовано порушення, які створюють загрозу життю працівників підприємства, а саме порушення вимог статей 13, 21 Закону України "Про охорону праці".

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19 січня 2018 року позов задоволено. Застосовано заходи реагування у сфері державного нагляду до товариства з обмеженою відповідальністю "ЛА-ВІЯ" () шляхом зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "ЛА-ВІЯ" негайно зупинити експлуатацію АГЗП (Автомобільний газозаправний пункт) по вул. Параджанова, 67 у м. Житомирі, Житомирської області до усунення порушень зазначених в акті перевірки № 1849/09/0005 від 01.11.2017. Застосовано до товариства з обмеженою відповідальністю "ЛА-ВІЯ" заходи реагування у сфері державного нагляду у вигляді заборони товариству з обмеженою відповідальністю "ЛА-ВІЯ" () експлуатувати машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, а саме АГЗП (Автомобільний газозаправний пункт) по вул. Параджанова, 67 у м. Житомирі, Житомирської області до усунення порушень зазначених в акті перевірки № 1849/09/0005 від 01.11.2017.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення справи. Так апелянт зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, дану адміністративну справу неможливо було вирішити до розгляду іншої адміністративної справи та позивачем безпідставно віднесено АГЗП до об'єктів підвищеної небезпеки та об'єктів підвищеної екологічної небезпеки.

14 березня 2018 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому останній заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Позивач повноважного представника в судове засідання не направив, при цьому надавши суду 05 квітня 2018 року заяву про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, про причини неявки не повідомив суд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, відповідно до направлення на проведення перевірки №1849/09 від 31.10.2017 на підставі наказу управління Держпраці у Житомирській області № 2034 від 31.10.2017 головним державним інспектором відділу нагляду на виробництві і на об'єктах підвищеної небезпеки Щербаком О.М. проведено позапланову перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "ЛА-ВІЯ" в частині дотримання вимог законодавства з охорони праці та промислової безпеки під час виконання вимог припису №2315/09/0005 від 16.12.2016 (спорудження, монтажу, наладки та експлуатації автомобільних газозаправних пунктів по вул. Параджанова, 67 в м. Житомирі).

За результатами перевірки складено акт перевірки суб'єкта господарювання (виробничого об'єкта) № 1849/09/0005 від 01.11.2017, висновками якого встановлено порушення, а саме:

- ст. 21 Закону України "Про охорону праці", ТОВ "ЛА-ВІЯ" не отримало дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткувань підвищеної небезпеки (дод. 2 п. 2, п. 6, п. 11 та дод. 3 п.3, п. 14, п. 17, що є порушенням п. 3.1. розділу III Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України НПАОП 0.00-1.76.15, постанова Кабінету Міністрів України № 1107 від 26 жовтня 2011 року ;

- ст. 13 Закону України "Про охорону праці", відсутній акт приймання газообладнання для проведення комплексного випробування АГЗП (пусконалагоджувальних робіт) за формою додатка Ю (обов'язкового), що є порушенням п. 4.6 розділу V Правил безпеки систем газопостачання НПАОП 0.00-1.76-15;

- ст. 13 Закону України "Про охорону праці", відсутня виконавчо-технічна документація на встановлення АГПЗ (сертифікати, паспорти або інші документи заводів виготовлювачів, будівельні паспорти тощо), що є порушенням п. 3.2 розділу ІІІ Правил безпеки систем газопостачання НПАОП 0.00-1.76-15, дод. Щ ДБН В.2.5-20-2001;

- ст. 13 Закону України "Про охорону праці", суб'єкт господарювання до початку спорудження, монтажу і наладки АГЗП не подав до управління Держпраці у Житомирській області проектну документацію на будівництво згідно з вимогами ст. 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", що є порушенням п. 4.2 розділу ІV Правил безпеки систем газопостачання НПАОП 0.00-1.76-15.

Враховуючи, що ТОВ "ЛА-ВІЯ" продовжує здійснювати господарську діяльність із спорудження, монтажу, наладки та експлуатації АГЗП з порушеннями вимог законодавства, ставлячи під загрозу життя та здоров'я людей, нехтуючи можливим настання нещасного випадку або інших тяжких наслідків, позивач звернувся до суду з позовом про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду до відповідача.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що виявлені під час проведення перевірки ТОВ "ЛА-ВІЯ" порушення не були усунуті відповідачем та становлять суспільну небезпеку, створюють загрозу життю та здоров'ю людей, а відтак наявні підстави для застосування заходів реагування у сфері державного нагляду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 4 Закону України "Про охорону праці" визначено, що державна політика в галузі охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.

Згідно з абз. 2 ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

За приписами п. 1 Положення "Про Державну службу України з питань праці", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11 лютого 2015 року, Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Нормами п. 7 зазначеного Положення визначено, що управління Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з п. 1 Положення "Про управління Держпраці у Житомирській області", затвердженого наказом Державної служби України з питань праці № 8 від 04 лютого 2016 року, управління Держпраці у Житомирській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковуються.

Відповідно до п. 3 Положення "Про Державну службу України з питань праці" основними завданнями Управління Держпраці є:

- реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та з інших видів матеріального забезпеченні метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб;

- здійснення комплексного управління охороною праці та промисловою безпекою на обласному рівні;

- здійснення державного регулювання і контролю у сфері діяльності, пов'язаної з об'єктами підвищеної небезпеки;

- організація та здійснення державного нагляду (контролю) у сфері функціонування ринку природного газу в частині підтримання належного технічного стану систем, вузлів і приладів обліку природного газу на об'єктах його видобутку та забезпечення безпечної і надійної експлуатації об'єктів Єдиної газотранспортної системи.

За приписами ч. 6 ст. 7 Закону № 877-V за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

На підставі акту, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом (ч. 7 ст. 7 Закону № 877-V).

Згідно з п. 5 ст. 4 Закону № 877-V виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою усунення існування загрози життю та здоров'ю людей.

Пунктом 2.26. Положення про організацію та здійснення державного гірничого нагляду, державного нагляду (контролю) у сфері промислової безпеки та охорони праці в системі Держгірпромнагляду України, затвердженого наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України № 826 від 11 серпня 2011 року визначено, що право заборони виконання робіт, виробництва виникає у разі виявлення під час перевірки порушень вимог законодавства з охорони праці та промислової безпеки, що створюють загрозу життю працівників; порушень вимог Кодексу України про надра; відсутності дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки; не проведення у встановленому порядку та в терміни технічного огляду, випробування або експертного обстеження машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки; виникнення нещасного випадку зі смертельним або тяжким наслідком, групового нещасного випадку.

За приписами абз. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про охорону праці" посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, мають право забороняти, зупиняти, припиняти, обмежувати експлуатацію підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень, випуск та експлуатацію машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів праці, виконання певних робіт, застосування нових небезпечних речовин, реалізацію продукції, а також скасовувати або припиняти дію виданих ними дозволів і ліцензій до усунення порушень, які створюють загрозу життю працюючих.

Аналізуючи доводи апелянта про те, що при зверненні до суду Державна служба України з питань праці в особі управління Держпраці у Житомирській області пропустила строк звернення до суду, колегія суддів враховує наступне.

Так, апелянт вказує на те, що ст. 122 КАС України визначено тримісячний строк звернення до суду суб'єкта владних повноважень, який розпочався у позивача ще у 2016 році, оскільки останній вже звертався з позовом до суду, однак через несплату судового збору ухвалою суду від 16.01.2017 у справі 802/2299/16-а позовну заяву повернуто позивачу, а при зверненні з даною позовною заявою управління Держпраці у Житомирській області не зверталось з клопотанням про поновлення строку.

З даного приводу колегія суддів зауважує, що як слідує з матеріалів справи, позапланова перевірка товариства з обмеженою відповідальністю "ЛА-ВІЯ" в частині дотримання вимог законодавства з охорони праці та промислової безпеки під час виконання вимог припису №2315/09/0005 від 16.12.2016 (спорудження, монтажу, наладки та експлуатації автомобільних газозаправних пунктів по вул. Параджанова, 67 в м. Житомирі) відбулась в листопаді 2017 року, за результатами якої складено акт № 1849/09/0005 від 01.11.2017, в якому зафіксовано порушення вимог статей 13, 21 Закону України "Про охорону праці".

Позивач подав позовну заяву засобами поштового зв'язку 18 листопада 2017 року, тобто через 17 днів після закінчення перевірки та виявлення порушень.

Будь-яких доказів того, що позивач звертався до суду у 2016 році з позовом до ТОВ "ЛА-ВІЯ" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду з приводу виявлення тих самих порушень, про які вказано і у даній справі, апелянтом до апеляційної скарги не надано, відсутні такі докази і в матеріалах справи.

Суд апеляційної інстанції також критично ставить до доводів апелянта щодо порушення позивачем трьохмісячного строку звернення до суду, враховуючи, що норми ст. 122 КАС України (в редакції Закону від 03.10.2017 № 2147-VIII) набули чинності лише 15 грудня 2017 року, в той час коли позовну заяву було подано в період чинності ст. 99 КАС України (в редакції від 03.08.2017). Тобто, апелянт фактично посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які не набули чинності на момент звернення до суду.

Безпідставним є і твердження апелянта про те, що судом першої інстанції проігноровано доводи представника відповідача щодо початкової дати відліку позовної давності, оскільки відповідач не подавав до суду першої інстанції відзиву на позовну заяву з вказівкою на пропуск позивачем строку звернення до суду, не заявляв клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та не направив повноважного представника в судове засідання для надання відповідних пояснень, а про наявність обставин для залишення позовної заяви без розгляду відповідачем вказано виключно в апеляційній скарзі без надання належних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі ТОВ "ЛА-ВІЯ" вказує на те, що Житомирським окружним адміністративним судому здійснюється розгляд адміністративної справи № 806/3803/17 про визнання протиправними дій управління Держпраці у Житомирській області щодо здійснення позапланової перевірки з питань дотримання вимог законодавства з охорони праці та промислової безпеки.

В той же час, апелянтом не надано доказів відкриття проводження у вказаній справі та не заявлялось клопотання про зупинення провадження під час розгляду справи в суді першої інстанції до набрання законної сили судового рішення у справі № 806/3803/17.

Між тим, колегія суддів зауважує, що за приписами ч.ч. 1, 3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги відповідача ґрунтуються на обставинах, наявність яких не підтверджена належними доказами по справі, колегія суддів приходить до висновку щодо необґрунтованості доводів апелянта стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні даної справи.

Щодо доводів апелянта про те, що спірний АГЗП не є об'єктом підвищеної небезпеки, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до п. 2.1. Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості № 285 від 15 травня 2015 року (далі - Правила № 285) автомобільний газозаправний пункт зріджених вуглеводневих газів - стаціонарний або пересувний комплекс, призначений для заправлення паливних балонів зріджених вуглеводневих газів автомобільного транспорту із стаціонарних резервуарів або з автоцистерн.

За приписами п.п. 12, 15 Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого Наказом Держнаглядохоронпраці України № 15 від 26 січня 2005 року до таких віднесено транспортування балонів, контейнерів, ємностей із стисненими, зрідженими, отруйними, вибухонебезпечними та інертними газами, їх заповнення та ремонт; виконання газонебезпечних робіт.

Так, згідно з п. 7.1 Правил № 285 до газонебезпечних робіт належать, зокрема, уведення в експлуатацію ГРП, ШГРП, ГНС, ГНП, АГЗС, АГЗП, резервуарів ЗВГ; технічне обслуговування і ремонт діючих зовнішніх і внутрішніх газопроводів, споруд систем газопостачання, комбінованих будинкових регуляторів тиску, газообладнання ГРП, ШГРП, ГРУ, газовикористовуючих установок, обладнання насосно-компресорних і наповнювальних відділень, зливних естакад ГНС, ГНП, АГЗС, АГЗП, резервуарів ЗВГ, а також вибухозахищеного електрообладнання; виконання операцій зливання-наливання на резервуарах ГНС, ГНП, АГЗС, АГЗП і АЦЗГ, заповнення резервуарів ЗВГ, злив ЗВГ із несправних і переповнених балонів, зливання невипарних залишків, заправлення автомобілів і балонів.

Відповідно до п. 3.1 Правил № 285 роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки відповідно до вимог Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1107.

Положеннями п. 3.2 вказаних Правил визначено, що власник (балансоутримувач та/або орендар (наймач)) повинен забезпечити утримання систем газопостачання відповідно до вимог чинного законодавства України.

Враховуючи, що діяльність АГЗП спрямована на заправлення паливних балонів зріджених вуглеводневих газів автомобільного транспорту, то така діяльність підпадає під дію п. 7.1 Правил № 285 та є роботами з підвищеною небезпекою.

Крім того, ст. 1 Закону України "Про об'єкти підвищеної небезпеки" визначено, що об'єкт підвищеної небезпеки - об'єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об'єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру;

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що автомобільні газозаправні пункти є об'єктами підвищеної небезпеки, а відтак експлуатація автомобільних газозаправних пунктів без будь-яких погоджень, сертифікатів, паспортів та інших документів на обладнання об'єкту підвищеної небезпеки, а також виконання робіт підвищеної небезпеки без відповідних дозволів беззаперечно становить небезпеку для життя та здоров'я людей, а також вказує на можливе настання нещасного випадку або інших тяжких наслідків.

За таких обставин, оскільки відповідач не надав доказів на спростування висновків перевірки щодо наявності загрози життю та/або здоров'ю людей, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованою позицію суду першої інстанції щодо необхідності заборонити ТОВ "ЛА-ВІЯ" експлуатацію АГЗП по вул. Параджанова, 67 у м. Житомирі до усунення порушень зазначених в акті перевірки № 1849/09/0005 від 01.11.2017, з метою недопущення спричинення шкоди здоров'ю людей.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджують неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, то підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЛА-ВІЯ" залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 січня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 квітня 2018 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.