Справа № 350/840/17
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/434/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Ільчишин Н.В., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2017 року, головуючий суддя Максимів І.В., ухвалена о 16:05 у смт. Рожнятів, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Брошнів-Осадської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, третя особа ОСОБА_2, про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Брошнів-Осадської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, третя особа ОСОБА_2, в якому просив визнати дії (бездіяльність) Брошнів-Осадської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області неправомірними; зобов»язати Брошнів-Осадську селищну раду Рожнятівського району Івано-Франківської області звернутись до суду з позовом про знесення самочинно збудованого гаража, який знаходиться поруч з його земельною ділянкою; стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що дії Брошнів-Осадської селищної є неправомірними, оскільки нею не вжито жодних заходів щодо усунення перешкод в користуванні його земельною ділянкою, не притягнуто до відповідальності власника незаконно збудованого гаражу, який побудований з порушенням державних будівельних норм і правил, без відповідних дозвільних документів, не зобов»язано його демонтувати самовільно побудований гараж, а тому він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що селищна рада повинна була вжити заходів щодо встановлення законності будівництва гаража, його власника, належності земельної ділянки і відповідно надати йому відповідь, рекомендуючи йому звернутись до суду, де відповідачем мала б бути зазначена особа, якій належить гараж. Однак цього не було зроблено, а селищна рада, як орган місцевого самоврядування не діяла в межах повноважень, не відреагувала належним чином на його звернення, запити, в чому проявила бездіяльність.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв»язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку площею 0,1074 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по вул. 22 Січня, 86 в селищі Брошнів-Осада (а.с. 9).

З копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.12.2004 року та копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №301019 від 21.10.2011 року видно, що позивач ОСОБА_1 являється власником будинковолодіння та земельної ділянки площею 0,1074 га, які розташовані по вул. 22 Січня, 86 в смт. Брошнів-Осада Рожнятівського району Івано-Франківської області (а.с. 7-8).

З метою усунення перешкод щодо права власності на земельну ділянку, позивач ОСОБА_1, 07.11.2016 року звернувся до Брошнів-Осадської селищної ради із заявою про надання інформації щодо дозволу на будівництво гаража, який встановлений біля будинку № 84 по вул. 22 Січня в смт. Брошнів-Осада Рожнятівського району Івано-Франківської області, а також надання інформації щодо земельної ділянки та будинку №84 на території якої розміщений гараж. (а.с.10).

В подальшому ОСОБА_1 звертався із заявами від 22.11.2016 року та 04.04.2017 року до Брошнів-Осадської селищної ради про надання інформації щодо балансоутримувача будинку №84 по вул. 22 Січня в смт. Брошнів-Осада, про встановлення власника земельної ділянки на якій побудований спірний гараж, про притягнення до юридичної відповідальності власника цього гаража, який на думку позивача побудований з порушенням будівельних норм і правил, та без відповідних дозволів на будівництво гаражу.

На вказані запити, Брошнів-Осадською селищною радою позивачеві були надані відповіді від 15.11.2016 року за №126/02-32 та 05.12.2016 року. (а.с. 13-14), з яких видно, що у виконавчому комітеті відсутня запитувана позивачем інформація. Однак, у даних відповіддях також зазначено, що гараж біля будинку № 84 по вул. 22. Січня в смт. Брошнів-Осада був користуванні ОСОБА_2 А,А., який помер у 1999 році.

Крім цього, згідно із актом обстеження земельної ділянки від 07.06.2017 року комісія обстежуючи земельні ділянки прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку по вул. 22 Січня 84 та земельної ділянки по вул. 22 Січня, 86 встановила, що межові знаки ділянки ОСОБА_1 (площею 0,1074 га) відсутні, на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку по вул. 22 Січня, 84 побудований індивідуальний гараж ОСОБА_2 на відстані 10 см від огорожі земельної ділянки суміжного землекористувача ОСОБА_1 Будівництво гаража здійснювалось в 1997 році при погодженні жильців багатоквартирного будинку та суміжного на той час землекористувача ОСОБА_3 Земельна ділянка на якій розташований багатоквартирний житловий будинок перебуває у спільній сумісній власності власників квартир. В цьому ж акті комісія зобов»язує ОСОБА_2 виготовити та затвердити проектну документацію на гараж, а ОСОБА_1 закріпити в натурі (на місцевості) межовими знаками межі його земельної ділянки площею 0,1074 га. та надати будівельний паспорт на забудову земельної ділянки (а.с. 17).

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач невірно обрав спосіб захисту свого порушеного права шляхом зобов»язання відповідача звернутися до суду із позовом про знесення самочинно збудованого гаража, який знаходиться поруч з його земельною ділянкою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Як встановлено статтею 2 КАС України (в редакції на момент звернення до суду із розглядуваним позовом) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб»єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов»язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов»язана відшкодувати витрати, пов»язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

З матеріалів справи видно, що позивач оскаржує бездіяльність відповідача, яка полягає у незверненні до суду з позовом про знесення самочинно збудованого гаража.

Також як видно з матеріалів справи, актом обстеження земельної ділянки від 07.06.2017 року комісія Брошнів-Осадської селищної ради зобов»язала ОСОБА_2 виготовити та затвердити проектну документацію на гараж.

Таким чином, відповідачем не було встановлено відсутність істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, що є підставою для звернення до суду про знесення самочинного будівництва.

Статтею 20 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що державний контроль за діяльністю органів і посадових осіб місцевого самоврядування може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і не повинен призводити до втручання органів державної влади чи їх посадових осіб у здійснення органами місцевого самоврядування наданих їм власних повноважень.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач діяв відповідно до норм чинного законодавства, в межах своєї компетенції та у спосіб, що передбачений законодавством, відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2017 року у справі №350/840/17 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6

Повний текст постанови складено 05.04.2018 року.