Справа № 821/1593/17
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/1593/17

Категорія: 8.3.5 Головуючий в 1 інстанції: Дмитрієва О.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Скрипченка В.О.,

при секретарі Іщенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року (м. Херсон, дата складання повного тексту рішення - 07.12.2017р.) по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

30.10.2017 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ДФС у Херсонській області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.07.2017 року №003311405, яким до нього було застосовано фінансові санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у вигляді штрафу на суму 17000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення є неправомірним, оскільки воно ґрунтуються на необґрунтованих та помилкових висновках перевірки. Крім того, як зазначає позивач, спірна перевірка взагалі була проведена відносно іншого суб'єкта господарювання, а тому, відповідно, саме у нього жодних порушень законодавства виявлено не було.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Херсонській області від 27.07.2017р. №003311405.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник ГУ ДФС у Херсонській області 18.12.2017 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 04.12.2017 року та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції з невідомих причин не прибули, про день, час та місце розгляду справи були своєчасно та належним чином повідомлені.

Заслухавши суддю - доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ФОП ОСОБА_1, відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку від 15.10.2014 року №46/17.3, здійснює свою господарську діяльність в магазині-кіоску «Талісман», який розташований на вул.Орджонікідзе в с.Верхні Торгаї Нижньосірогозького району Херсонської області.

При чому, за адресою здійснення підприємницької діяльності позивача - ФОП ОСОБА_1 (т.б. вул.Центральна (вул.Орджонікідзе)) с.Верхні Торгаї, окрім нього підприємницьку діяльність здійснюють також і ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, що підтверджується листом-відповіддю на запит від 13.10.2017р. №02-27/268, довідкою Верхньоторгаївської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області від 24.10.2017 року №02-42-522, копією виписки з ЄДРПОУ серія ААБ №881712.

19.07.2017 року, на підставі наказу від 30.06.2017 року №538, направлень від 19.07.2017 року №№758,759 та приписів ст.ст.19-1,20,80 ПК України, співробітниками ГУ ДФС у Херсонській області було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1

За наслідками цієї перевірки контролюючим органом складено акт №269/21/22/РРО/НОМЕР_1, в якому зафіксовано факт порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ст.15 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме, платником податків нібито здійснювалося зберігання алкогольних напоїв у місці, не внесеному до Єдиного державного реєстру місць зберігання, за що ст.17 вказаного Закону передбачена відповідальність у вигляді штрафних санкцій у розмірі 100% вартості товару, який зберігається у такому місці, але не менше 17000 грн.

Так, актом обстеження (огляду) №091/21/22 від 19.07.2017 року перевіряючими було встановлено в наявності товар (алкогольні напої) на суму 1468 грн. Другий примірник такого акту отримано продавцем ОСОБА_3 19.07.2017 року.

В подальшому, на підставі висновків цього акту перевірки, уповноваженою особою ГУ ДФС у Херсонській області на адресу позивача було винесено податкове повідомлення-рішення, яким, на підставі п.п.54.3.3 п. 54.3 ст.54 ПК України і Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995р., до останнього застосовано штрафні санкцій у розмірі 17000 грн.

При чому, наказ на проведення перевірки від 30.06.2017р. №538 ГУ ДФС у Херсонській області, направлення на фактичну перевірку від 19.07.2017 року №№758,759 було вручено продавцю ОСОБА_3, якою також було отримано і другий примірник акту перевірки.

Не погоджуючись з даним податковим повідомленням-рішенням, позивач 07.08.2017 року звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою, яка, в свою чергу, своїм рішенням від 05.10.2017р. №13106/Р/99-99-11-03-01-25 залишила цю скаргу без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення без змін.

Не погоджуюсь з такими діями та рішенням податкового органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності спірного рішення відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як визначено положеннями п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до приписів пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України, «фактичною» вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Особливості проведення фактичної перевірки визначено ст.80 ПК України.

Так, згідно п.80.1 ст.80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Крім того, у відповідності до вимог пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Допуск же посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п.80.5 ст.80 ПК України).

Разом з тим, слід зазначити, що згідно п.81.1 ст.80 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Отже, з системного аналізу вказаних норм ПКУ слідує, що у посадової особи контролюючого органу виникає право приступити до проведення фактичної перевірки лише тільки за наявності законних підстав для її проведення та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених ПК України, направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення.

Так, як встановлено з матеріалів справи судом апеляційної інстанції, 19.07.2017 року співробітники ГУ ДФС у Херсонській області, на підставі наказу від 30.06.2017р. №538 та направлень від 19.07.2017р. №№758,759, ст.ст.19-1,20,80 ПК України, з метою проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1, прибули в магазин (без назви), розташований на вул.Орджонікідзе (без номеру, нині вул.Центральна) в с.Верхні Торгаї Нижньосірогозького району.

За наслідками фактичної перевірки перевіряючими складено акт №269/21/22/РРО/НОМЕР_1, в якому останні зафіксували факт порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995р. №481/95-ВР, т.б. зберігання алкогольних напоїв (пива) у місці, не внесеному до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Також, судом 2-ї інстанції з матеріалів справи встановлено, що в ході цієї перевірки працівниками податкового органу було вручено наказ та направлення на перевірку продавцю цього магазину - ОСОБА_3, їй же було вручено і 2-й примірник акту, а також і копію акту обстеження (огляду).

Далі, як видно з матеріалів справи, на підставі вказаних вище висновків акту перевірки уповноваженою особою податкового органу на адресу ФОП ОСОБА_1 було винесено податкове повідомлення-рішення, яким до останнього було застосовано штрафні санкції у розмірі 17000 грн.

Проте, як встановлено судами обох інстанцій, дана фактична спірна перевірка була проведена із численними порушеннями.

Так, копія наказу про проведення спірної перевірки та направлення на перевірку до початку її проведення не були вручені ні позивачу, ні його представнику. Тобто, іншими словами, позивач взагалі не був обізнаний про проведення цієї перевірки, чим було порушено його права на надання пояснень, заперечень та доказів. Особа ж продавця цього магазину ОСОБА_3, якій ці документи були реально вручені, фактично була на власний розсуд визначена перевіряючими в якості представника позивача, хоча насправді остання не є продавцем ФОП ОСОБА_1 та відповідно, не має жодного відношення до господарської діяльності останнього.

Даний факт підтверджується як наявним в матеріалах справи листом-відповіддю Генічеського ОУ ПФУ Херсонської області від 20.10.2017р. №1191/04-03, так і поясненнями допитаної судом 1-ї інстанції свідка ОСОБА_3, з яких вбачається, що остання дійсно отримувала копії наказу та направлень на проведення перевірки, оскільки, в свою чергу, помилково вважала, що така перевірка проводиться відносно ФОП ОСОБА_2, продавцем якої вона є. У ФОП ОСОБА_1 ж вона не працює та не має жодного відношення до його господарської діяльності.

Доказів зворотного відповідачем не представлено.

Окрім того, також слід звернути увагу й на той факт, що як у спірному наказі від 30.06.2017р. №538 «Про проведення фактичних перевірок», так і в направленнях на перевірку від 19.07.2017р. №№758,759, податковим органом не зазначено точну адресу та назву магазину, де безпосередньо здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1, і в якому необхідно провести перевірку.

Так, як вже зазначалося вище, відповідно до витягу з Реєстру платників єдиного податку від 15.10.2014р. №46/17.3, місцем провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 є с. Верхні Торгаї, вул.Орджонікідзе, магазин-кіоск «Талісман».

А як вбачається з повідомлення Верхньоторгаївського сільського голови від 13.10.2017р. вих.№02-27/268, станом на 19.07.2017р. (т.б. на момент проведення спірної перевірки) на території сільради по вул.Центральній (колишня вул.Орджонікідзе) підприємницьку діяльність здійснюють наступні підприємці: 1) ФОП ОСОБА_2 і ФОП ОСОБА_3 - магазин-бар «ТВІН» (вул.Центральна,12); 2) ФОП ОСОБА_4 - магазин (вул.Центральна,17); 3) ФОП ОСОБА_1 і ОСОБА_5 - магазин-кіоск «Талісман» (вул.Центральна,21).

Окрім того, як видно з наявної в матеріалах справи фото-фіксації, додані відповідачем до акту перевірки фотографії магазину, в якому вона проводилася та надані позивачем фотографії магазину-кіоску, в якому останній безпосередньо здійснює свою господарську діяльність, взагалі не схожі та дуже відрізняються.

Так, як зазначалося вище, здійснення перевірки є необхідною передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

А тому, відповідно, за відсутності проведеної перевірки, як юридичного факту, через невідповідність процедури її проведення вимогам спеціального законодавства, у контролюючого органу відсутні підстави та компетенція на прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Водночас, у разі визнання фактичної перевірки протиправною з процедурних підстав, така перевірка відсутня як юридичний факт. При цьому висновки, викладені в акті перевірки, визнаної протиправною, не повинні оцінюватися судом по суті.

До того ж, з системного аналізу норм Податкового кодексу України випливає, що з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 та п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

При чому, одночасно слід звернути увагу на те, що аналогічна правова позиція з даного спірного питання була неодноразово викладена і Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 27.01.2015р. по справі №21-425а14.

Разом з тим, як вже було зазначено вище, доказів на підтвердження факту пред'явлення чи ознайомлення позивача із передбаченими ст.ст.80,81 ПКУ матеріалами перевірки відповідачем не надано, як і не надано належних доказів на підтвердження факту отримання позивачем передбачених цими ж статтям ПКУ документів (т.б. наказу і направлення) до початку проведення фактичної перевірки.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, судова колегія, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає висновками суду 1-ї інстанції про протиправність та недоведеність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення обгрунтованими.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційних скаргах доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області - залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 05.04.2018р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

В.О. Скрипченко