Справа № 810/1836/17
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року № 810/1836/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградовою О.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Юніон Трейд 2013" до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

24 травня 2017 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Юніон Трейд 2013" (далі - позивач ) з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень від 9 березня 2017 р. №№ 1, .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було віднесено до складу витрат та сформовано податковий кредит на підставі належним чином оформлених первинних документів по господарським взаємовідносинам з товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАБР» (далі - ТОВ «ЛАБР»), товариством з обмеженою відповідальністю «ДЖУНА» (далі - ТОВ «ДЖУНА»), товариством з обмеженою відповідальністю «СУЧАСНИЙ МОДЕРН» (далі - ТОВ «СУЧАНИЙ МОДЕРН»), товариством з обмеженою відповідальністю «УКР-ТРЕЙД» (далі - ТОВ «УКР-ТРЕЙД»), приватним підприємством «ОПІМ» (далі - ПП «ОРІМ»), товариством з обмеженою відповідальністю «КРАЙ 1» (далі - ТОВ «КРАЙ 1»), товариством з обмеженою відповідальністю «АСТЕРС ГРУП» (далі - ТОВ «АСТЕРС ГРУП») (т. 1 а.с. 3-11).

Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, в яких у його задоволенні просив відмовити, посилаючись на те, що позивачем протиправно було віднесено до складу витрат та сформовано податковий кредит на підставі первинних документів, оформлених на виконання договорів, укладених з названими вище контрагентами. Вважає, що вказані договори укладені без мети настання реальних наслідків, оскільки акти приймання-передачі послуг не містять інформації щодо конкретного переліку та змісту послуг, їх обсягу, періоду надання, місця складання таких актів, одиниці виміру послуг тощо. Зазначив, що до перевірки не було надано документів на підтвердження фактичного здійснення послуг та які б підтверджували можливість використання послуг в господарській діяльності позивача (т. 9 а.с. 54-65).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 р. відкрито провадження у справі.

Ухвалами названого суду від 22 червня 2017 р. зупинено провадження у справі, а від 20 березня 2018 р. - поновлено провадження у справі.

Крім того, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 р. вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, визначеними Кодексом адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 р. №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", зі стадії судового засідання.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

У період з 23 січня по 10 лютого 2017 р. відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2013 р. по 30 вересня 2016 р., за результатами якої 17 лютого 2017 р. було складено акт перевірки № 57/10-36-14-01-13/38467650 (далі - акт перевірки) (т. 1 а.с. 15-62).

У розділі «Висновок» названого акта перевірки зазначено, що позивачем порушено:

- п. 138.2 ст. 138, п. 134.1 ст. 134, п. 137.1 ст. 137 ПК України, ст. 2, п. 2 ст. 3, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 1.2 с. 1 , п. 2.1, 2.4, 2.15, 2.16 ст. 2 , ст. 3 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 401 021 грн 00 коп., в тому числі: у 2015 р. - 47 380 грн 00 коп., 3 квартали 2016 р. - 353 641 грн 00 коп.;

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 44.1 ст. 44 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 445 753 грн 00 коп., в тому числі: у липні 2015 р. - 75 377 грн 00 коп., серпні 2015 р. - 34 388 грн 00 коп., листопаді 2015 р. - 131 526 грн 00 коп., червні 2016 р. - 110 073 грн 00 коп., липні 2016 р. - 67 878 грн 00 коп., серпні 2016 р. - 13 709 грн 00 коп., вересні 2016 р. - 12 802 грн 00 коп. (т. 1 а.с. 62 на звороті).

9 березня 2017 р. на підставі висновків названого акта перевірки відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 557 191 грн 00 коп., з яких: за основним платежем - 445 753 грн 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 111 438 грн 00 коп. (далі - податкове повідомлення-рішення № ) (т. 1 а.с. 13);

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 489 431 грн 00 коп., з яких: за основним платежем - 401 021 грн 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 88 410 грн 00 коп. (далі - податкове повідомлення-рішення № ) (т. 1 а.с. 14).

У зв'язку з тим, що позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення такими, що винесені протиправно, ним було подано даний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані ПК України в редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин.

Згідно з вимогами п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 134.1 ст. 134 ПК України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Як убачається з п. 137.1 ст. 137 ПК України, податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. 138.2 ст. 138 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується:

на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті;

на суму залишкової вартості окремого об'єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної з урахуванням положень цієї статті Кодексу, у разі ліквідації або продажу такого об'єкта;

на суму дооцінки основних засобів або нематеріальних активів у межах попередньо віднесених до витрат уцінки відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму вигід від відновлення корисності основних засобів або нематеріальних активів у межах попередньо віднесених до витрат втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму первісної вартості придбання або виготовлення окремого об'єкта невиробничих основних засобів або невиробничих нематеріальних активів та витрат на їх ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення, у тому числі віднесених до витрат відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі продажу такого об'єкта невиробничих основних засобів або нематеріальних активів, але не більше суми доходу (виручки), отриманої від такого продажу.

Відповідно до вимог п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Як убачається з п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з вимогами п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Досліджені судом докази свідчать про таке.

Відповідачем оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені у зв'язку з тим, що на його думку, позивачем було занижено об'єкт оподаткування податком на додану вартість та податок на прибуток по господарським взаємовідносинам з ТОВ «ЛАБР», ТОВ «ДЖУНА», ТОВ «СУЧАНИЙ МОДЕРН», ТОВ «УКР-ТРЕЙД», ПП «ОРІМ», ТОВ «КРАЙ 1», ТОВ «АСТЕРС ГРУП».

При вирішенні справи судом враховано, що правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХIV).

Відповідно до вимог ст. 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: відомості про господарську операцію і підтвердження її реального (фактичного) здійснення.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Як убачається з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону № 996-ХIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку.

Отже, господарська операція має бути пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.

Тобто, у даному конкретному випадку підлягають встановленню реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «ЛАБР», ТОВ «ДЖУНА», ТОВ «СУЧАНИЙ МОДЕРН», ТОВ «УКР-ТРЕЙД», ПП «ОРІМ», ТОВ «КРАЙ 1», ТОВ «АСТЕРС ГРУП», та підлягає перевірці наявність таких обов'язкових реквізитів первинних документів: назва документа (форми); дата складання; назва підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

І. Стосовно господарських відносин між позивачем та ПП «ОРІМ», судом встановлено таке.

1 вересня 2014 р. та 1 січня 2015 р. між позивачем (замовник) та ПП «ОРІМ» (виконавець) було укладено договори № 193 та № 59410/193 про надання маркетингових послуг (далі - договір № 193, № 59410/193 відповідно) (т. 1 а.с. 112-113, 115-116).

Згідно з п. 1.1 названих договорів виконавець зобов'язувався надати замовнику послуги, а замовник зобов'язувався прийняти належно надані виконавцем послуги і оплатити їх відповідно до умов і в порядку, вказаному в даному договорі.

Відповідно до вимог п. 1.2 договорів перелік та види послуг вказувалися в додатку № 1 до договору.

Як убачається з п. 4 названих договорів, по завершенню надання передбачених щомісячних послуг виконавець передає замовнику акт здачі-прийняття наданих послуг в двух екземплярах, підписаних уповноваженою особою та скріплених печаткою.

На підтвердження реальності виконання сторонами вказаного договору позивачем було надано суду копії:

- додатків № 1, у якому визначено детальний перелік наданих послуг, період їх надання та вартість кожної з них (т. 1 а.с. 114, 117);

- акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг), згідно з якими виконавцем було надано, а замовником отримано роботи (послуги) на визначену суму (т. 1 а.с. 120, 122, 124, 126, 128, 130, 132, 134);

- додатків до договорів, згідно з якими було визначено найменування послуг та їх вартість (т. 1 а.с. 121, 123, 125, 127, 129, 131, 133, 135);

- визначення відносної динаміки продажу продукції ТМ «SUN GARDENS» в торгівельній мережі «АТБ-Маркет» за жовтень 2014 р., згідно з яким надано звіт про проведене маркетингове дослідження «Ситуація на ринку чаю» (т. 1 а.с. 136-144);

- визначення відносної динаміки продажу продукції ТМ «Верблюд» в торгівельній мережі «АТБ-Маркет» за листопад 2014 р., згідно з яким надано звіт про проведене маркетингове дослідження «Ситуація на ринку чаю» (т. 1 а.с. 145-154);

- визначення обсягів продажу продукції ТМ «Верблюд» в торгівельній мережі «АТБ-Маркет» в грошовій формі, приймаючих участь в дослідженні у звітному періоді за грудень 2014 р., згідно з яким надано звіт про проведене маркетингове дослідження «Ситуація на ринку чаю» (т. 1 а.с. 155-);

- визначення відносної динаміки продажу продукції ТМ «Верблюд» в торгівельній мережі «АТБ-Маркет» за січень 2015 р., згідно з яким надано звіт про проведене маркетингове дослідження «Ситуація на ринку чаю» (т. 1 а.с. 168-187);

- визначення об'ємів продажу продукції ТМ «Верблюд» в торгівельній мережі «АТБ-Маркет» в кількісному складі, приймаючих участь в дослідженні за звітний період за березень 2015 р., згідно з яким надано звіт про проведене маркетингове дослідження (т. 1 а.с. 188-197);

- податкових накладних від 31 жовтня 2014 р. № 543 на загальну суму 35 850 грн 00 коп., з яких ПДВ - 5975 грн 00 коп., 6 листопада 2014 р. № 564 на загальну суму 19 380 грн 00 коп., з яких ПДВ - 3230 грн 00 коп., 30 листопада 2014 р. № 1121 на загальну суму 41 390 грн 00 коп., з яких ПДВ - 6898 грн 33 коп., 17 грудня 2014 р. № 1244 на загальну суму 25 910 грн 00 коп., з яких ПДВ - 4318 грн 33 коп., 17 грудня 2014 р. № 1246 на загальну суму 50 000 грн 00 коп., з яких ПДВ - 8333 грн 33 коп., 26 грудня 2014 р. № 1391 на загальну суму 41 390 грн 00 коп., з яких ПДВ - 6898 грн 33 коп., 26 січня 2015 р. № 82 на загальну суму 18 200 грн 00 коп., з яких ПДВ - 3033 грн 33 коп., 23 січня 2015 р. № 56 на загальну суму 36 400 грн 00 коп., з яких ПДВ - 6066 грн 67 коп., 18 лютого 2015 р. № 635 на загальну суму 73 400 грн 00 коп., з яких ПДВ - 12 233 грн 33 коп., 19 березня 2015 р. № 1526 на загальну суму 230 490 грн 00 коп., з яких ПДВ - 38 415 грн 00 коп., 31 березня 2015 р. № 2151 на загальну суму 324 990 грн 00 коп., з яких ПДВ - 54 165 грн 00 коп., (т. 1 а.с. 198-205, 207, 209-212);

- розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, згідно з якими було від кореговано вартість наданих послуг (т. 1 а.с. 206, 208);

- рахунків, згідно з якими здійснено оплату (т. 43 а.с. 84-93).

Оплата за надані послуги була здійснена згідно з платіжними дорученнями (т. 8 а.с. 82-91).

На підставі викладено суд дійшов висновку, що:

- укладення та виконання позивачем вказаних договорів дійсно мало місце та вони були вчинені з метою здійснення господарської діяльності;

- виконання позивачем названих договорів призвело до зміни його майнового стану;

- на дату укладення та виконання договорів у позивача не було сумніву стосовно дійсності реєстрації та господарської діяльності названого товариства, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно ПП «ОРІМ» (т. 1 а.с. 103-106).

Наведене свідчить про реальність укладення та виконання договорів між позивачем та ПП «ОРІМ».

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивачем було правомірно включено до складу витрат та сформовано податковий кредит на підставі первинних документів, складених на підставі вказаних договорів.

Стосовно господарських взаємовідносин між позивачем та ТОВ «СУЧАСНИЙ МОДЕРН», судом встановлено таке.

1 травня, 30 грудня 2013 р. та 1 січня 2015 р. між позивачем (замовник) та ТОВ «СУЧАСНИЙ МОДЕРН» (виконавець) було укладено ряд ідентичних договорів про надання послуг №№ 50, 25 та 90 відповідно (далі - договір №№ 50, 25, 90 відповідно) (т. 1 а.с. 216-218).

Згідно з вимогами п. 1.1 названих договорів виконавець в порядку та на умовах договорів зобов'язувався забезпечити комплекс заходів, спрямованих на підвищення обсягів продажу продукції торгових марок замовника, систематично, по мірі надходження замовлень від замовника, зобов'язувався надавати останньому послуги по просуванню торгових марок у мережі супермаркетів «РОСТ».

Вимогами п. 1.2 названих договорів визначено перелік таких послуг.

Зокрема, ними є:

- надання інформації уповноваженим особам замовника щодо товарообігу продукції його торгових марок;

- надання можливості додаткового розміщення на полицях торгівельних точок товарів, що випускаються з використанням певних торгових марок замовника, згідно затвердженої планограми;

- інформування персоналом замовника або виконавця покупців, що перебувають у торгівельній точці, про товари, що випускаються з використанням певних торгових марок;

- опитування покупців щодо якості та споживчих властивостей товарів, що випускаються з використанням певних торгових марок;

- розміщення інформації про товари, що випускаються з використанням торгівельних марок замовника, в торгівельних точках де ці товари реалізуються, чи надаються споживачам;

- надання персоналу замовника можливості розповсюдження рекламних матеріалів;

- надання персоналу замовника можливості проведення рекламних акцій у вигляді презентації торгової марки;

- надання персоналу замовника можливості проведення інших рекламних дій;

- здійснення передпродажної підготовки товарів.

На підтвердження реальності виконання вказаних договорів, позивачем надано суду копії:

- актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), згідно з якими ТОВ «СУЧАСНИЙ МОДЕРН» було надано, а позивачем було прийнято послуги по просуванню торгівельних марок у супермаркеті, послуги з маркетингу, послуги з передпродажної підготовки товару (т. 1 а.с. 219-2-23, т. 2 а.с. 1-109);

- податкових накладних, згідно з якими ТОВ «СУЧАСНИЙ МОДЕРН» було надано позивачу послуги по просуванню торгівельних марок у супермаркеті, послуги з маркетингу, послуги з передпродажної підготовки товару у період з 23 січня 2014 р. по (т. 2 а.с. 112-195, 197-225);

- розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, згідно з якими було від кореговано вартість наданих послуг у накладних (т. 2 а.с. 196);

- оборотно-сальдової відомості по контрагенту позивача ТОВ «СУЧАСНИЙ МОДЕРН» (т. 2 а.с. 226-229);

- рахунків-фактури, згідно з якими було здійснено оплату за надані послуги (т. 42 а.с. 109-222).

Оплата за надані послуги була здійснена згідно з платіжними дорученнями (т. 8 а.с. 196-250, т. 9 а.с. 1-45) та банківською випискою, завіреною печаткою АТ «Прокредит Банк» (т. 16 а.с. 35-40).

На підставі викладено суд дійшов висновку, що:

- укладення та виконання позивачем вказаних договорів дійсно мало місце та вони були вчинені з метою здійснення господарської діяльності;

- виконання позивачем названих договорів призвело до зміни його майнового стану;

- на дату укладення та виконання договорів у позивача не було сумніву стосовно дійсності реєстрації та господарської діяльності названого товариства, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно ТОВ «СУЧАСНИЙ МОДЕРН» (т. 1 а.с. 107-110).

Наведене свідчить про реальність укладення та виконання договорів між позивачем та ТОВ «СУЧАСНИЙ МОДЕРН».

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивачем було правомірно включено до складу витрат та сформовано податковий кредит на підставі первинних документів, складених на підставі договорів № 90, 25,50.

Стосовно господарських відносин між позивачем та ТОВ «ЛАБР», судом встановлено таке.

2 квітня 2014 р. між позивачем (замовник) та ТОВ «ЛАБР» (виконавець) було укладено 2 договори про надання послуг № 292 та № 291 (т. 3 а.с. 1, 3).

Згідно з п. 1.1 вказаних договорів виконавець прийняв на себе зобов'язання надати замовнику послуги, пов'язані з передпродажною підготовкою товару в магазині «МегаМаркет» (викладка та розміщення товару замовника в торговому залі магазину).

Вимогами п. 2 вказаних договорів визначено зобов'язання сторін.

Зокрема, згідно з вимогами п. 2.1 договорів виконавець взяв на себе зобов'язання:

- розмістити товар в магазині відповідно до місця, узгодженого з замовником;

- забезпечити відповідну вимогам замовника викладку товару на полицях магазину;

- надати замовнику акт приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідно до вимог п. 2.2 вказаних договорів замовник взяв на себе зобов'язання:

- затвердити в магазині місце для розміщення виконавцем товару;

- надати у письмовій формі виконавцю вимоги по викладці товару на полицях магазину;

- прийняти акт приймання-передачі виконаних робіт;

- своєчасно оплатити послуги.

Як убачається з п. 3.1 договорів № 291, 292, послуги, які виконував виконавець замовник зобов'язувався сплачувати на підставі рахунків-фактури шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Згідно з п. 3.2 договорів розрахунки за виконання наданих послуг замовник здійснює протягом 3 банківських днів з моменту отримання рахунка-фактури.

На підтвердження реальності виконання сторонами вказаних договорів №№ 291, 292, позивачем було надано суду копії:

- актів приймання-передачі виконаних послуг, згідно з якими ТОВ «ЛАБР» було надано, а позивачем було прийнято послуги з передпродажної підготовки товару, введення нового асортименту на полицях в магазині, тощо (т. 3 а.с. 6-70);

- податкових накладних, згідно з якими позивачем було отримано послуги (т. 3 а.с. 71-134);

- рахунків, згідно з якими було здійснено оплату за надані послуги (т. 42 а.с. 223-257, т. 43 а.с. 1-36, т. 44 а.с. 1-3).

Оплата за надані послуги була здійснена в повному обсязі на підставі платіжних доручень (т. 8 а.с. 17-81) та банківською випискою, завіреною печаткою АТ «Прокредит Банк» (т. 16 а.с. 31-34).

На підставі викладено суд дійшов висновку, що:

- укладення та виконання позивачем договорів дійсно мало місце та вони були вчинені з метою здійснення господарської діяльності;

- виконання позивачем названого договору призвело до зміни його майнового стану;

- на дату укладення та виконання позивачем договорів № 291, 292 у позивача не було сумніву стосовно дійсності реєстрації та господарської діяльності названого товариства, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «ЛАБР».

Наведене свідчить про реальність укладення та виконання договорів між позивачем та ТОВ "ЛАБР".

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивачем було правомірно включено до складу витрат та сформовано податковий кредит на підставі первинних документів, складених на підставі договорів № 291, 292.

Стосовно господарських відносин між позивачем та ТОВ «ДЖУНА», судом встановлено таке.

1 квітня 2014 р., 5 травня 2014 р. між позивачем (замовник) та ТОВ «ДЖУНА» (виконавець) було укладено договори про надання послуг №№ 213, 487П, 486П (т. 3 а.с. 140, 142, 146).

Згідно з п. 1.1 названих договорів виконавець прийняв на себе зобов'язання надати замовнику послуги з передпродажної підготовки товарів в магазинах «МегаМаркет», а замовник зобов'язувався оплатити надані послуги на умовах договорів.

Вимогами п. 2 вказаних договорів визначено зобов'язання сторін.

Зокрема, згідно з вимогами п. 2.1 договорів виконавець взяв на себе зобов'язання:

- розмістити товар в магазині відповідно до місця, узгодженого з замовником;

- забезпечити відповідну вимогам замовника викладку товару на полицях магазину;

- надати замовнику акт приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідно до вимог п. 2.2 вказаних договорів замовник взяв на себе зобов'язання:

- затвердити в магазині місце для розміщення виконавцем товару;

- надати у письмовій формі виконавцю вимоги по викладці товару на полицях магазину;

- прийняти акт приймання-передачі виконаних робіт;

- своєчасно оплатити послуги.

Як убачається з п. 3.1 договорів №№ 213, 486П, 487П послуги, які виконував виконавець замовник зобов'язувався сплачувати на підставі рахунків-фактури шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця у розмірі 7% від вартості сплаченого товару за кожний місяць.

Згідно з п. 3.2 договорів розрахунки за виконання наданих послуг замовник здійснює протягом 3 банківських днів з моменту отримання рахунка-фактури.

На підтвердження виконання вказаних договорів позивачем надано суду копії:

- додатків до договорів, згідно з якими було внесено зміни до вказаних договорів № 486П, 487П (т. 3 а.с. 143, 145, 147-148);

- актів приймання-передачі виконаних послуг, згідно з якими позивачем було прийнято надані ТОВ «ДЖУНА» послуги з передпродажної підготовки товару (т. 3 а.с. 151-243, т. 4 а.с. 1-23);

- податкових накладних (т. 4 а.с. 26-144);

- рахунків, згідно з якими було здійснено оплату послуг (т. 43 а.с. 124-249).

Оплата за надані послуги була здійснена згідно з платіжними дорученнями (т. 8 а.с. 92-195) та банківською випискою, завіреною печаткою АТ «Прокредит Банк» (т. 16 а.с. 18-28).

На підставі викладено суд дійшов висновку, що:

- укладення та виконання позивачем договорів дійсно мало місце та вони були вчинені з метою здійснення господарської діяльності;

- виконання позивачем названих договорів призвело до зміни його майнового стану;

- на дату укладення та виконання позивачем договорів у позивача не було сумніву стосовно дійсності реєстрації та господарської діяльності названого товариства, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «ДЖУНА» (т. 1 а.с. 91-92).

Наведене свідчить про реальність укладення та виконання договору між позивачем та ТОВ "ДЖУНА" № 487П, 486П.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивачем було протиправно включено до складу витрат та сформовано податковий кредит на підставі первинних документів, складених на підставі договорів № 487П, 486П.

Стосовно господарських відносин між позивачем та ТОВ «КРАЙ-2», судом встановлено таке.

30 липня 2013 р. між позивачем (покупець) та ТОВ «КРАЙ-2» (постачальник) було укладено договір поставки № 2059 (т. 4 а.с. 148).

Згідно з п. 1.1 названого договору постачальник поставив і передав у власність покупця, а покупець прийняв та оплатив товари згідно із замовленнями покупця та товаросупровідною документацією. Покупець надав замовлення постачальнику на підставі специфікацій, затверджених сторонами та чинної на дату замовлення, в яких наведено список товарів, що поставлялися за договором та їх ціни, які є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до вимог п. 1.2 договору № 2059 покупець надав постачальникові консультативні та маркетингові послуг у порядку згідно з умовами договору, передбаченими у додатку № 3 до договору, що є невід'ємною частиною цього договору, серед яких:

- консультативні послуги (семінар) щодо ознайомлення постачальника з концепцією по співпраці з ТОВ «КРАЙ -2» з постачальниками та контрагентами;

- консультативні послуги щодо повідомлення постачальника про відкриття нового магазину ТОВ «КРАЙ-2», консультування щодо планування об'ємів продукції, необхідних для ефективного збуту;

- консультативні послуги (семінар) щодо ефективного введення нової позиції в асортименті;

- консультації у вигляді семінару щодо порядку проведення дегустації в магазинах мережі «КРАЙ» продуктів, промислових товарів;

- маркетингові послуги по просуванню продукції постачальника, що включають: розміщення продукції постачальника в місцях продажу; розміщення продукції постачальника в додаткових місцях продажу у вигляді привілейованого доступу клієнтів до товару.

На підтвердження виконання вказаних договорів позивачем надано суду копії:

- додаткової угоди про заміну сторони у зобов'язанні від 22 вересня 2014 р. б/н, згідно з якою було замінено сторону покупця з ТОВ «КРАЙ-2» на ТОВ «КРАЙ-1» (т. 4 а.с. 147);

- актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), згідно з якими позивачем було прийнято надані ТОВ «КРАЙ 1» маркетингові послуги (т. 4 а.с. 152-153);

- рахунку від 29 травня 2015 р. № 6375, згідно з яким вартість наданих ТОВ «КРАЙ-1» маркетингових послуг складала 28 601 грн 67 коп. (т. 4 а.с. 154);

- угоди про застосування зустрічних однорідних вимог від 29 травня 2015 р., згідно з якою сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, на суму 34 322 грн 00 коп. (т. 4 а.с. 155);

- податкових накладних від 18 травня 2015 р. № 516 на загальну суму 1043 грн 66 коп., з яких ПДВ - 173 грн 94 коп., 29 травня 2015 р. № 873 на загальну суму 34 322 грн 00 коп.. з яких ПДВ - 5720 грн 33 коп. (т. 4 а.с. 158-159).

На підставі викладено суд дійшов висновку, що:

- укладення та виконання позивачем договорів дійсно мало місце та вони були вчинені з метою здійснення господарської діяльності;

- виконання позивачем названих договорів призвело до зміни його майнового стану;

- на дату укладення та виконання позивачем договорів у позивача не було сумніву стосовно дійсності реєстрації та господарської діяльності названого товариства, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «КРАЙ 1» (т. 1 а.с. 85-90).

Наведене свідчить про реальність укладення та виконання договору між позивачем та ТОВ "КРАЙ 1" № 2059.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивачем було протиправно включено до складу витрат та сформовано податковий кредит на підставі первинних документів, складених на підставі договору №2059.

Стосовно господарських відносин між позивачем та ТОВ «АСТЕРС ГРУП», судом встановлено таке.

1 січня 2015 р. між позивачем (замовник) та ТОВ «АСТЕРС ГРУП» (виконавець) було укладено договір про надання рекламних послуг № Р 11029350 (т. 4 а.с. 167-168).

Згідно з п. 1.1 названого договору виконавець взяв на себе зобов'язання надавати замовнику рекламні послуги в порядку, на умовах визначених договором, а замовник зобов'язувався прийняти такі послуги та оплатити їх.

Відповідно до п. 2.1 названого договору виконавець зобов'язаний після завершення рекламної кампанії надавати замовнику акти приймання-передачі наданих послуг та рахунки-фактури у разі їх необхідності.

Як убачається з п. 3.2, оплата за надані послуги здійснювалася шляхом зарахування зустрічних вимог, тобто зарахування належних виконавцю за ці послуги сум із грошових коштів, які виконавець зобов'язаний перерахувати замовнику за поставлений товар відповідно до договору поставки. Підставою для таких розрахунків є акт приймання-передачі, підписаний обома сторонами.

На підтвердження реальності виконання вказаного договору, позивачем надано суду копії:

- податкових накладних, згідно з якими позивачем було отримано від ТОВ «АСТЕРС ГРУП» послуги з центр. та керування закупів ЕDI, логістичні послуги, рекламні послуги тощо (т. 4 а.с. 170-221, т. 10 а.с. 99-108);

- актів прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), згідно з якими ТОВ «АСТЕРС ГРУП» надав, а позивач прийняв послуги з центр. та керування закупів ЕDI, логістичні послуги, рекламні послуги тощо (т. 4 а.с. 223-250, т. 5 а.с. 1-26, т. 10 а.с. 17-76);

- домовленості про зарахування зустрічних однорідних вимог від 12 серпня 2014 р., 30 жовтня 2014 р., 18 вересня 2014 р., 26 червня 2014 р., згідно з якими сторони дійшли до взаємного зарахування суми заборгованості - 16 666 грн 38 коп., 11 400 грн 00 коп., 25 018 грн 20 коп., 3960 грн 00 коп. відповідно (т. 5 а.с. 27, 29);

- претензій щодо недопостачання товару від 14 липня 2014 р., 14 квітня 2014 р. на загальну суму 16 666 грн 38 коп., 3 960 грн 00 коп. відповідно (т. 5 а.с. 28,).

Оплата за надані послуги була здійснена в повному обсязі на підстав платіжних доручень (т. 8 а.с. 1-2) та у зв'язку з зарахуванням зустрічних однорідних вимог (т. 5 а.с. 27, 29), та банківською випискою, завіреною печаткою АТ «Прокредит Банк» (т. 16 а.с. 29).

На підставі викладено суд дійшов висновку, що:

- укладення та виконання позивачем договорів дійсно мало місце та вони були вчинені з метою здійснення господарської діяльності;

- виконання позивачем названих договорів призвело до зміни його майнового стану;

- на дату укладення та виконання позивачем договорів у позивача не було сумніву стосовно дійсності реєстрації та господарської діяльності названого товариства, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «АСТЕРС ГРУП» (т. 1 а.с. 93-96).

Наведене свідчить про реальність укладення та виконання договору між позивачем та ТОВ "АСТЕРС ГРУП" № Р 11029350.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивачем було протиправно включено до складу витрат та сформовано податковий кредит на підставі первинних документів, складених на підставі договору № Р 11029350.

Стосовно господарських відносин між позивачем та ТОВ «УКР-ТРЕЙД», судом встановлено таке.

1 березня 2014 р. між позивачем (замовник) та ТОВ «УКР-ТРЕЙД» (виконавець) було укладено договір про надання послуг № 444К065 (т. 5 а.с. 33).

Згідно з п. 1.1 названого договору замовник доручив виконавцю, а виконавець зобов'язався надати послуги по вивченню ринку продажу (запит і пропозиція) товару шляхом організації передпродажної підготовки, проведення промакцій, дегустацій, призових акцій, рекомендацій продажу. Конкретний перелік послуг вказувався у специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 1.3 підставою для надання послуг є специфікації, підписані обома сторонами.

На підтвердження реальності виконання сторонами вказаного договору позивачем надано суду копії:

- додаткової угоди, згідно з якою продовжено строк дії договору до 31 грудня 2016 р. (т. 5 а.с. 34);

- актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), згідно з якими ТОВ «УКР-ТРЕЙД» було надано, а позивачем прийнято послуги з маркетингу (т. 5 а.с. 40-52, 54-63, 66, 69-87, 90, 92, 94-96, 99, 102, 170, 172, 174);

- рахунків-фактури (т. 5 а.с. 53, 64, 68, 88-89, 91, 93, 98, 100, 103, 106, 108, 110, 112, 114, 116, 118, 120, 122, 124, 126, 128, 131, 133, 135, 137, 139, 141, 143, 145, 147, 149, 151, 153, 155, 157, 159, 161, 163, 165, 167-168, 173, 175);

- угод про залік однорідної вимоги, згідно з якими було здійснено взаємозалік заборгованості (т. 5 а.с. 65, 67, 97,101, 104-105, 107, 109, 111, 113, 115, 117, 119, 121, 123, 125, 127. 129-130, 132, 134, 136, 138, 140, 142, 144, 146, 148, 150, 152, 154, 156, 158, 160, 162, 164, 166, 169, 171, 176-180);

- податкових накладних, згідно з якими ТОВ «УКР-ТРЕЙД» було надано позивачу послуги з маркетингу (т. 5 а.с. 182-236 «а»;

- рахунків-фактури, згідно з якими було здійснено оплату за надані послуги (т. 43 а.с. 47-59).

Оплата за надані послуги була здійснена в повному обсязі на підставі платіжних доручень (т. 8 а.с. 3-16) та шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог (т. 5 а.с. 65, 67, 97,101, 104-105, 107, 109, 111, 113, 115, 117, 119, 121, 123, 125, 127. 129-130, 132, 134, 136, 138, 140, 142, 144, 146, 148, 150, 152, 154, 156, 158, 160, 162, 164, 166, 169, 171, 176-180) та банківською випискою, завіреною печаткою АТ «Прокредит Банк» (т. 16 а.с. 30).

На підставі викладено суд дійшов висновку, що:

- укладення та виконання позивачем договорів дійсно мало місце та вони були вчинені з метою здійснення господарської діяльності;

- виконання позивачем названих договорів призвело до зміни його майнового стану;

- на дату укладення та виконання позивачем договорів у позивача не було сумніву стосовно дійсності реєстрації та господарської діяльності названого товариства, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «УКР-ТРЕЙД» (т. 1 а.с. 97-100).

Наведене свідчить про реальність укладення та виконання договору між позивачем та ТОВ "УКР-ТРЕЙД" № 444К065.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивачем було правомірно включено до складу витрат та сформовано податковий кредит на підставі первинних документів, складених на підставі договору № 444К065.

Крім того, при вирішенні справи судом враховано подані позивачем документи (договори поставки, накладні, податкові накладні, банківські виписки тощо), підтверджують наявність товару, який використовувався під час виконання договорів, укладених між позивачем та ТОВ «ЛАБР», ТОВ «ДЖУНА», ТОВ «СУЧАНИЙ МОДЕРН», ТОВ «УКР-ТРЕЙД», ПП «ОРІМ», ТОВ «КРАЙ 1», ТОВ «АСТЕРС ГРУП» (т. 10 а.с. 1-16, 77-149, т. 11 а.с. 1-249, т. 12 а.с. 1-249, т. 13 а.с. 1-249, т. 14 а.с. 1-250, т. 15 а.с. 1-250, т. 16 а.с. 1-17, 41-250, т. 17 а.с. 1 -250, т. 18 а.с. 1- 250, т. 19 а.с. 1 -250, т. 20 а.с. 1- 250, т. 21 а.с. 1- 250, т. 22 а.с. 1- 249, т. 23 а.с. 1- 249, т. 24 а.с. 1-250, т. 25 а.с. 1-249, т. 26 а.с. 1-250, т. 27 а.с. 1-250, т. 28 а.с. 1-250, т. 29 а.с. 1-250, т. 30 а.с. 1-249, т. 31 а.с. 1-250, т. 32 а.с. 1-248, т. 33 а.с. 1-250, т. 34 а.с. 1-250, т. 35 а.с. 1-249, т. 36 а.с. 1-249, т. 37 а.с. 1-249, т. 38 а.с. 1-250, т. 39 а.с. 1-249, т. 40 а.с. 1-249, т. 41 а.с. 1-249, т. 42 а.с. 1-108, т. 43 а.с. 35-46, 60-83, 94-123, т. 44 а.с. 4-248).

Крім того, при вирішенні справи судом враховано, що усі надані позивачем первинні документи містять всі необхідні складові, які надають можливість ідентифікувати обсяги поставок товару, необхідну номенклатуру, часові межі їх здійснення та співставити зазначені в них відомості з відомостями, наведеними в інших первинних документах, зокрема податкових накладних, рахунках-фактури, і за своїм змістом та суттю такі документи є видатковими накладними, що відповідають договорам. При цьому, самі лише окремі недоліки деяких первинних документів, складених за результатами здійснення господарських операцій, за умови підтвердження їх реальності, не можуть бути достатніми та необхідним правовими підставами для не визнання цих операцій такими, що фактично відбулися, і не тягнуть за собою втрату ними статусу належних первинних документів.

До того ж вказані договори були укладені з метою здійснення позивачем господарської діяльності, визначеної статутом останнього, а доказами зміни в активах позивача за результатами виконання сторонами вказаних договорів є платіжні доручення, звіти про рух грошових коштів та укладені в подальшому договори поставок.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивачем правомірно та на підставі належним чином оформлених первинних документів сформовано податковий кредит за результатами перелічених вище договорів.

Наведене свідчить, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення - скасуванню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, чого не було зроблено відповідачем.

Отже, судом не може бути взято до уваги заперечення відповідача, оскільки вони спростовуються наданими позивачем доказами.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 15 699 грн 33 коп. За таких обставин на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню судові витрати у сумі 15 699 грн 33 коп.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 9 березня 2017 р. №№ 1, .

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Юніон Трейд 2013" судові витрати 15 699 (п'ятнадцять тисяч шістсот дев'яносто дев'ять) грн 33 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Виноградова О.І.