Справа № 803/170/18
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року ЛуцькСправа № 803/170/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.,

при секретарі судового засідання Головатій І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Міліщука С.Л.,

представників відповідача Негодюка Т.М., Плеханова Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі Луцький прикордонний загін ПРУ ДПС України, відповідач) про визнання протиправними та скасування наказів: № 20-аг від 05.01.2018 року «Про результати службового розслідування»; № 6-ос від 05.01.2018 року, яким з позивачем було припинено (розірвано контракт) і останній звільнений з військової служби на підставі пункту «е» (через службову невідповідність) частини 6 статті 26 із застосуванням частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; № 7-ос від 05.01.2018 року, яким скасовано та визнано недійсним пункт наказу начальника 6 прикордонного загону від 08.11.2017 року № 258-ос в частині продовження військової служби за новим контрактом прапорщику ОСОБА_1 ; № 8-ос від 05.01.2018 року про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу і всіх видів забезпечення; зобов`язання поновити позивача на посаді старшого техніка відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІІІ категорії (тип Б) і поновити у списках особового складу та всіх видів забезпечення; стягнути з Луцького прикордонного загону ПРУ ДПС України на користь позивача грошове та матеріальне забезпечення за час вимушеного прогулу.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що 05.01.2018 року тимчасово виконуючим обов`язки (далі тво) начальника Луцького (6) прикордонного загону ПРУ ДПС України прийнято наказ № 20-аг «Про результати службового розслідування», яким на прапорщика ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю. Підставою для прийняття вищевказаного наказу став висновок службового розслідування по з`ясуванню причин та обставин, що призвели до виникнення конфліктної ситуації 03 січня 2018 року між військовослужбовцями ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 », затверджений тво начальником Луцького прикордонного загону 05 січня 2018 року.

Позивач вважає, що службове розслідування проведено необ`єктивно, поверхнево, однобічно та поспішно. В основу його висновків покладені неперевірені та суперечливі факти, окремі висновки є упередженими, а деякі з них взагалі грунтуються на припущеннях.

Так, інкриміноване ОСОБА_1 порушення часових показників виходу прикордонного наряду «Прикордонний патруль» для моніторингу лінії державного кордону відбулося з поважних причин, оскільки наряд прибув до місця несення служби із запізненням через те, що по дорозі у службовому автомобілі «Газель» було пробито переднє колесо, внаслідок чого була проведена заміна службового транспортного засобу на «Нива-Шевроле», якою наряд у складі прапорщика ОСОБА_1 , старшини ОСОБА_2 , старшого сержанта ОСОБА_3 в подальшому вибули до місця несення служби разом із лейтенантом ОСОБА_4 .

Прибувши на місце несення служби із запізненням, наряд став здійснювати плановий прийом-передачу служби. Після зміни прикордонного наряду, ОСОБА_1 організував службу, налаштував «Хміль», провів моніторинг державного кордону та почав заповнювати робочу документацію. При цьому, о 10 год. була фактично здійснена подвійна доповідь як ОСОБА_4 так і позивачем старшому зміни прикордонних нарядів ВПС «Дольськ» старшому прапорщику ОСОБА_5 про поважні причини зміни часових показників виходу на службу.

Також не відповідають дійсності висновки службового розслідування про те, що позивачем лейтенанту ОСОБА_4 була заподіяна травма під час виконання ним службових обов`язків, оскільки будь-яких ударів останньому не наносив, а конфліктна ситуація виникла через те, що ОСОБА_4 хотів без дозволу скористатись кавою позивача.

Позивач вважає наказ від 05 січня 2018 року № 20-аг «Про результати службового розслідування» таким, що суперечить законодавству України і Статуту Збройних Сил України. Стверджує, що службове розслідування проводилося необ`єктивно, поверхнево та однобічно, не було з`ясовано обставин, які мали суттєве значення для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Відтак, відповідач дійшов до неправильного висновку про наявність обґрунтованих підстав для застосування до позивача відповідного дисциплінарного стягнення і, як наслідок, усі наступні накази, які є похідними від вищевказаного і винесені на його виконання є також протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати протиправними та скасувати накази: № 20-аг від 05.01.2018 року «Про результати службового розслідування»; № 6-ос від 05.01.2018 року, яким з позивачем було припинено (розірвано контракт) і останній звільнений з військової служби на підставі пункту «е» (через службову невідповідність) частини 6 статті 26 із застосуванням частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; № 7-ос від 05.01.2018 року, яким скасовано та визнано недійсним пункт наказу начальника 6 прикордонного загону від 08.11.2017 року № 258-ос в частині продовження військової служби за новим контрактом прапорщику ОСОБА_1 ; № 8-ос від 05.01.2018 року про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу і всіх видів забезпечення; поновити позивача на посаді старшого техніка відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІІІ категорії (тип Б) і поновити у списках особового складу та всіх видів забезпечення; стягнути з Луцького прикордонного загону ПРУ ДПС України на користь позивача грошове та матеріальне забезпечення за час вимушеного прогулу.

Відповідач у своєму відзиві (а.с. 105-111) адміністративний позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні посилаючись на те, що в ході службового розслідування, призначеного наказом тво начальника Луцького прикордонного загону №12-аг від 03.01.2018 року, за особисту недисциплінованість, безвідповідальність, що виразилась у виявленні неповаги, приниженні честі та гідності прапорщиком ОСОБА_1 по відношенню до старшого за військовим званням перед іншими військовослужбовцями, неналежне виконання службових обов`язків в прикордонному наряді «Прикордонний патруль», не здійснення попередньої доповіді про зміну часових показників здійснення моніторингу державного кордону, не здійснення моніторингу лінії державного кордону з 10:00 03 січня 2018 року, знехтування вимог ст.3 Конституції України, порушення вимог статей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 2.1, 2.2, 8.1 Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства закордонних справ України, Міністерства фінансів України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Головного управління державної служби України від 05.07.2011 №330/151/809/434/146, пункту 20 Кодексу доброчесної поведінки персоналу Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №315 від 11.04.2008 року, керуючись п. «є» ст.62 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, старшого техніка відділення логістики відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 прапорщика ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності правами начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 та накладено дисциплінарне стягнення звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Службовим розслідуванням однозначно та беззаперечно доведено факт вчинення позивачем дисциплінарного правопорушення, за що на останнього було накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю. Оскаржені накази прийняті тво начальника Луцького прикордонного загону ПРУ ДПС України у межах наданих йому повноважень, у спосіб, визначений законом, обґрунтовано і неупереджено.

З наведених підстав відповідач просить відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві та просили позов задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що між ним та позивачем дійсно виник конфлікт 03.01.2018 року внаслідок чого позивач наніс йому декілька ударів рукою в обличчя, після чого він був змушений звернутись за медичною допомогою до Любешівської районної центральної лікарні у якій перебував на стаціонарному лікуванні до трьох діб.

Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, показання свідка, дослідивши письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При вирішенні спору судом накази відповідача від № 20-аг від 05.01.2018 року «Про результати службового розслідування»; № 6-ос від 05.01.2018 року, яким з позивачем було припинено (розірвано контракт) і останній звільнений з військової служби на підставі пункту «е» (через службову невідповідність) частини 6 статті 26 із застосуванням частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; № 7-ос від 05.01.2018 року, яким скасовано та визнано недійсним пункт наказу начальника 6 прикордонного загону від 08.11.2017 року № 258-ос в частині продовження військової служби за новим контрактом прапорщику ОСОБА_1 ; № 8-ос від 05.01.2018 року про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу і всіх видів забезпечення прийняті відповідачем як суб`єктом владних повноважень, перевірялись на відповідність вимогам частини третьої статті 2 КАС України.

Так, судом встановлено, що прапорщик ОСОБА_1 згідно контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, укладеного на п`ять років з 09 січня 2013 року по 09 січня 2018 року (а.с. 12) проходив військову службу в Державній прикордонній службі України, зокрема, на посаді старшого техніка відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІІІ категорії (тип Б) Луцького (6) прикордонного загону ПРУ ДПС України.

Згідно з наказом № 258-ос від 08.11.2017 року начальника 6 прикордонного загону ПРУ ДПС України з прапорщиком ОСОБА_1 продовжено військову службу за контрактом строком на три роки з 09 січня 2018 року (а.с. 10).

З матеріалів справи вбачається, що наказом тво начальника Луцького прикордонного закону № 12-аг від 03 січня 2018 року «Про призначення службового розслідування» з метою з`ясування причин та обставин, що призвели до виникнення конфліктної ситуації між військовослужбовцями відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 03 січня 2018 року наказано провести службове розслідування, висновок та матеріали якого представити на затвердження до 24.01.2018 року (а.с. 112).

За результатами службового розслідування групою офіцерів складено висновок від 05 січня 2018 року (а.с. 144 - 150), у якому вказано, що факт виникнення конфліктної ситуації в період з 09.30 до 10.30 03січня 2018 року між лейтенантом ОСОБА_4 та прапорщиком ОСОБА_6 , що виразився у нестатутних відносинах та застосуванні заходів фізичного впливу прапорщиком ОСОБА_6 до лейтенанта ОСОБА_7 шляхом виштовхування офіцера з приміщення місця обігріву на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » знайшов своє підтвердження.

Факт неналежного виконання службових обов`язків в прикордонному наряді «Прикордонний патруль» прапорщиком ОСОБА_6 03.01.2018 року, що виразилось у порушенні часових показників виходу прикордонного наряду «Прикордонний патруль» та не здійснення моніторингу лінії державного кордону в районі прикордонних знаків №№0474-0465 в період з 10:00 03 січня 2018 року також знайшов своє підтвердження.

ОСОБА_8 не здійснив попередню доповідь прикордонному наряду «Старший зміни прикордонних нарядів» про запізнення здійснення моніторингу лінії державного кордону в районі прикордонних знаків №№0474-0465 в період з 10:00 03 січня 2018 або про такий можливий наслідок.

За результатами медогляду лікуючим лікарем дійсно підтверджено отримання травми лейтенантом ОСОБА_4 . Разом з тим, наміру ухилення від військової служби шляхом самокалічення лейтенант ОСОБА_9 не мав, травма отримана під час виконання ним обов`язків військової служби.

Підтвердити чи спростувати факт нанесення тілесних ударів прапорщиком ОСОБА_6 лейтенанту ОСОБА_10 03.01.2018 року не представляється можливим, у зв`язку з відсутністю свідків даної події.

Своїми діями прапорщик ОСОБА_6 умисно вчинив дисциплінарне правопорушення, що дискредитує Державну прикордонну службу України та підриває її імідж, виявляючи неповагу до офіцера, принижуючи честь та гідність перед іншими військовослужбовцями, що негативно впливає на військову дисципліну інших військовослужбовців, особливо в умовах особливого періоду.

В діях прапорщика ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених, попередньо, ч.2, ст. 405 та ч.1 ст. 406 Кримінального кодексу України.

Наказом тво начальника Луцького прикордонного загону ПРУ ДПС України від 05 січня 2018 року № 20 аг «Про результати службового розслідування» по факту виникнення конфліктної ситуації в період з 9.30 до 10.30 03.01.2018 року між лейтенантом ОСОБА_4 та прапорщиком ОСОБА_1 та по факту неналежного виконання службових обов`язків в прикордонному наряді «Прикордонний патруль» за особисту недисциплінованість, безвідповідальність, що виразилось у виявленні неповаги, приниженні честі та гідності прапорщиком ОСОБА_1 по відношенню до старшого за військовим званням перед іншими військовослужбовцями, неналежне виконання службових обов`язків в прикордонному наряді «Прикордонний патруль», не здійснення попередньої доповіді про зміну часових показників здійснення моніторингу державного кордону, не здійснення моніторингу лінії державного кордону з 10:00 03 січня 2018 року, знехтування вимог ст.3 Конституції України, порушення вимог статей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 2.1, 2.2, 8.1 Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства закордонних справ України, Міністерства фінансів України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Головного управління державної служби України від 05.07.2011 №330/151/809/434/146, пункту 20 Кодексу доброчесної поведінки персоналу Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №315 від 11.04.2008 року, керуючись п. «є» ст.62 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на старшого техніка відділення логістики відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 на прапорщика ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю (а.с. 6).

З метою реалізації накладеного дисциплінарного стягнення наказом тво начальника 6 прикордонного загону ПРУ ДПС України № 6-ос від 05.01.2018 року припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби старшого техніка відділення логістики відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 ІІІ категорії (тип Б), без права носіння військової форми одягу, прапорщика ОСОБА_1 за пунктом е (через службову невідповідність) частини шостої статті 26 із застосуванням частини восьмої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (а.с. 8).

Наказом тво начальника 6 прикордонного загону ПРУ ДПС України № 8-ос від 05.01.2018 року прапорщик ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення з 05 січня 2018 року у зв`язку із звільненням з військової служби (а.с. 9).

Наказом тво начальника 6 прикордонного загону ПРУ ДПС України №7-ос від 05.01.2018 року скасовано та визнано недійсним пункт наказу начальника 6 прикордонного загону в частині продовження військової служби за новим контрактом прапорщику ОСОБА_1 старшому техніку відділення логістики відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 ІІІ категорії (тип Б), як не реалізований (а.с. 11).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Види військової служби визначені частиною шостою цієї ж статті, серед яких військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу.

Порядок звільнення з військової служби унормовано статтею 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу. Так, відповідно до пункту б) частини другої статті 26 Закону звільнення зі служби проводиться: військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - на підставах, передбачених частиною шостою, з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.

Згідно з пунктом «е» частини шостої статті 26 вищевказаного Закону України контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби через службову невідповідність.

Пунктом е частини восьмої статті 26 цього Закону визначено, що під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків.

Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 (далі Положення № 1115/2009) визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період.

Відповідно до підпункту 1 пункту 280 Положення № 1115/2009 звільнення військовослужбовців з військової служби через службову невідповідність здійснюється: 1) у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю; позбавлення військового звання прапорщика (мічмана), старшого прапорщика (старшого мічмана) із звільненням з військової служби у запас; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю. Виконання накладеного на військовослужбовця дисциплінарного стягнення здійснюється негайно, але не пізніше 3 місяців після накладення такого стягнення.

Відповідно до статті 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут), визначено, що повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з статтею 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст.16 Статуту).

Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому. Усі військовослужбовці повинні під час зустрічі (обгону) вітати один одного, додержуючись правил, визначених Стройовим статутом Збройних Сил України. Військове вітання - це вияв взаємної поваги і згуртованості військовослужбовців (стаття 49 Статуту).

Частиною 1 ст. 45 Закону України Про Дисциплінарний статут Збройних сил України визначено, що за невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут), дія якого поширюється в тому числі на Державну прикордонну службу України.

Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно з пунктом є статті 62 Дисциплінарного статуту на прапорщиків (мічманів) може бути накладене стягнення у виді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю

Відповідно до статей 84, 85 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира.

Після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (стаття 86 Дисциплінарного статуту).

У розумінні зазначеного спеціального законодавства з питань проходження військової служби військовослужбовця може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності лише у випадку безспірного доведення його вини (вчиненні дисциплінарного проступку).

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності стало вчинення ним дисциплінарного проступку. Однак, у кожному випадку вина військовослужбовця у вчиненні дисциплінарного проступку повинна бути встановлена та належними доказами доведена.

Так у пункті 5 висновків службового розслідування вказано про те, що підтвердити чи спростувати факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 лейтенанту ОСОБА_10 не виявилось можливим у зв`язку з відсутністю свідків даної події.

Таким чином, службовим розслідуванням не доведено того, що позивач наніс тілесні ушкодження ОСОБА_10 .

Також у висновках службового розслідування (пункт 5) вказано, що старший сержант ОСОБА_11 та старшина ОСОБА_12 були присутні під час виявлення неповаги, приниження честі та гідності прапорщиком ОСОБА_6 лейтенанта ОСОБА_7 перед військовослужбовцями, що виражалось у висловлюваннях нецензурної мови в бік лейтенанта ОСОБА_7 та виставленні зі службового приміщення старшого за військовим званням. Своїми діями прапорщик ОСОБА_6 умисно вчинив дисциплінарне правопорушення, що дискредитує Державну прикордонну службу України та підриває її імідж, виявляючи неповагу до офіцера, принижуючи честь та гідність перед іншими військовослужбовцями, що негативно впливає на військову дисципліну інших військовослужбовців, особливо в умовах особливого періоду (пункт 6 службового розслідування).

Однак, згідно пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_12 наявних у матеріалах службового розслідування, вбачається, що вони лише бачили, як прапорщик ОСОБА_6 та лейтенант ОСОБА_9 біля входу в приміщення на вулиці тримали один одного за одяг, після чого їх розвели. Хто перший розпочав штовханину вказані свідки не бачили. Вказані свідки нічого не стверджували про те, що чули нецензурні висловлювання від позивача у бік ОСОБА_7 , не вказували про те, що бачили, як позивач виставив зі службового приміщення старшого за військовим званням, зазначивши лише те, що бачили лише кров на обличчі біля носа у ОСОБА_7 , а інших ушкоджень не помічали.

Таким чином, висновки службового розслідування про те, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 були присутні під час виявлення неповаги, приниження честі та гідності прапорщиком ОСОБА_6 лейтенанта ОСОБА_7 перед військовослужбовцями, що виражалось у висловлюваннях нецензурної мови в бік лейтенанта ОСОБА_7 та виставленні зі службового приміщення старшого за військовим званням є голослівними і не відповідають матеріалам справи (а.с. 21, 22).

У пункті 7 службового розслідування вказано, що в діях прапорщика ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених, попередньо ч.2 ст.405 та ч. 1 ст. 406 Кримінального кодексу України.

Разом з тим, згідно відповіді військового прокурора Луцького гарнізону на інформаційний запит адвоката з приводу прийняття процесуального рішення відносно події, яка відбулася 03.01.2018 року між військовослужбовцями Держприкордонслужби України ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , вбачається, що за результатами розгляду матеріалів, які надійшли з Луцького прикордонного загону та відділу внутрішньої безпеки по Луцькому прикордонному загону Держприкордонслужби України, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились (а.с. 179).

У пункті 3 службового розслідування вказано про те, що прапорщик ОСОБА_6 не здійснив попередню доповідь прикордонному наряду «Старший зміни прикордонних нарядів» про запізнення здійснення моніторингу лінії державного кордону в районі прикордонних знаків №№ 0474-0465 в період з 10 до 13 або про такий можливий наслідок.

Однак, як вбачається з пояснень позивача та пояснень самого начальника відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшого прапорщика ОСОБА_5 (наявних у матеріалах справи) йому о 10 год 01 хв. 03.01.2018 року зателефонував ОСОБА_9 , який повідомив, що станом на 10.00 прапорщик ОСОБА_6 ще не вибув на моніторинг лінії державного кордону та мотивує це тим, що п/н прибув до місця служби з запізненням, необхідністю заповнення журналів. Паралельно на службовий телефон ЦУС зателефонував прапорщик ОСОБА_6 та повідомив, що не встигає вчасно вибути для несення служби в патрулі.

Отже, о 10 год. була фактично здійснена подвійна доповідь, як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_1 старшому зміні прикордонних нарядів ОСОБА_5 про порушення часових показників виходу прикордонного наряду «Прикордонний патруль» для моніторингу лінії державного кордону.

При цьому, з матеріалів службового розслідування слідує, що інкриміноване ОСОБА_1 порушення часових показників виходу прикордонного наряду «Прикордонний патруль» для моніторингу лінії державного кордону відбулося фактично з поважних причин, оскільки наряд прибув до місця несення служби із незначним запізненням через те, що по дорозі у службовому автомобілі « Газель» було пробито переднє колесо. У зв`язку із цим, біля пункту пропуску через держкордон для автомобільного сполучення «Дольськ», після доповіді черговому ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » була проведена заміна службового транспортного засобу на «Нива-Шевроле», якою наряд у складі ОСОБА_13 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в подальшому вибули до місця несення служби разом із лейтенантом ОСОБА_4 .

У висновку службового розслідування (а.с.75 (зворот)) вказано про те, що згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого Любешівської центральної районної лікарні лейтенанту ОСОБА_10 було надано медичну допомогу та встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, підшкірний крововилив правого плечового суглобу, множинні садна обох гомілок, множинні забійні садна обличчя та шиї, забій м`яких тканин обличчя, носова кровотеча на фоні травми.

Однак, вказані обставини суперечать інформації, викладеній у листі № 228/01/25-2017 від 22.01.2018 року начальника Головного управління Національної поліції у Волинській області адресованому тво начальника Луцького прикордонного загону ПРУ ДПС України. Зокрема, начальник ГУ НП у Волинській області повідомив, що 05.01.2018 року о 10:00 год. на спецлінію «102» відділу служби «102» УОАЗОР ГУНП у Волинській області надійшло повідомлення чергової медсестри приймального відділення Любешівської ЦРЛ про те, що 05.01.2018 року на приймальне відділення звернувся громадянин ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прикордонник Луцького прикордонного загону військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , житель АДРЕСА_1 , з діагнозом: «ЗЧМТ не виявлено» відпущений додому (а.с. 206).

Згідно пункту 27 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14 лютого 2005 р. N 111, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2005 р. за N 261/10541 (далі Інструкція) начальник (командир) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення, якщо провину військовослужбовця повністю доведено.

Згідно пункту 17 Інструкції розслідуванням повинно бути встановлено наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії або бездіяльність військовослужбовця, який вчинив правопорушення; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів та керівних документів або посадових інструкцій, які було порушено; ступінь провини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму провини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Вказані норми під час службового розслідування щодо ОСОБА_1 дотримано не було. Зокрема, в акті розслідування не було зазначено наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування та її обставини (підтвердити чи спростувати факт нанесення тілесних ударів прапорщиком ОСОБА_6 лейтенанту ОСОБА_10 03.01.2018 року не представляється можливим у зв`язку з відсутністю свідків даної події (п.5 висновків службового розслідування); осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного.

Службове розслідування проведено поспішно - лише за один день (04.01.2018 року) і висновки його базуються фактично лише на поясненнях другого учасника інциденту ОСОБА_7 . При цьому, під час службового розслідування позивач надав письмові пояснення, за якими обставини подій відрізнялися від тих, які викладені у поясненнях ОСОБА_4 . Однак, вказані суперечності під час службового розслідування не були з`ясовані та усунуті.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що при проведенні службового розслідування обставини вчинення дисциплінарного порушення позивачем, відповідачем належним чином не з`ясовані, вина ОСОБА_1 не доведена, беззаперечні докази вчинення дисциплінарного проступку позивачем у матеріалах адміністративної справи відсутні, а тому наказ тво Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 05 січня 2018 року №20-аг "Про результати службового розслідування" є необгрунтований, прийнятий без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з порушенням принципу розсудливості, а отже є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Одночасно суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем при звільненні позивача за відсутності беззаперечних доказів вчинення ним дій, які йому інкримінуються, порушено необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані застосовані заходи дисциплінарного впливу.

Оскільки, накази № 6-ос від 05.01.2018 року, яким з позивачем було припинено (розірвано контракт) і останній звільнений з військової служби на підставі пункту «е» (через службову невідповідність) частини 6 статті 26 із застосуванням частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», № 7-ос від 05.01.2018 року, яким скасовано та визнано недійсним пункт наказу начальника 6 прикордонного загону від 08.11.2017 року № 258-ос в частині продовження військової служби за новим контрактом прапорщику ОСОБА_1 , № 8-ос від 05.01.2018 року про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу і всіх видів забезпечення - приймались на підставі та на виконання (реалізацію) наказу № 20-аг від 05.01.2018 року «Про результати службового розслідування», який судом визнано протиправним, тому і накази від № 6-ос від 05.01.2018 року, № 7-ос від 05.01.2018 року, № 8-ос від 05.01.2018 року про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу є протиправними та також підлягають скасуванню як похідні від наказу №20-аг від 05.01.2018 року «Про результати службового розслідування».

Крім того, статтею 62 Закону України № 551-XIV визначено види дисциплінарних стягнень, які можуть бути накладені на прапорщиків (мічманів).

У даному випадку на позивача накладене дисциплінарне стягнення у виді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю. За своєю суворістю вказаний вид дисциплінарної відповідальності йде після зауваження, догани, суворої догани, попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді та пониженні старших прапорщиків (старших мічманів) у військовому званні на один ступінь.

Із матеріалів службового розслідування не вбачається, чому саме начальником прикордонного загону було застосовано до ОСОБА_1 одне з найсуворіших видів дисциплінарного стягнення, хоча на момент винесення оспорюваного наказу зі ОСОБА_1 05 жовтня 2017 року було укладено новий контракт про проходження громадянами України військової служби в Державні прикордонній службі України строком на три роки з 09 січня 2018 року по 08 січня 2021 року (а.с. 13).

Згідно з частиною першою статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у разі незаконного звільнення з військової служби або переміщення по службі військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом або перебуває на кадровій військовій службі, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді. У разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і у пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання.

З огляду на те, що позивача було протиправно звільнено з військової служби, то суд дійшов висновку, що прапорщик ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді старшого техніка відділення логістики відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 ІІІ категорії (тип Б) з 05 січня 2018 року.

Частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Верховний Суд України у постанові від 14 січня 2014 року (справа № 21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Як вбачається з довідки військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України № 171 від 21 лютого 2018 року (а.с. 180) позивачу був нарахований дохід за листопад 2017 року 8 860 грн 40 коп., за грудень 2017 року 8 860 грн 40 коп., тобто загальна сума доходу за останні два місяці перед звільненням становить 17720 грн. 80 коп. При цьому, середньоденний заробіток позивача за 1 день складає 290 грн 50 коп. (17720, 80 грн 80 коп. : 61 календарний день = 290 грн 50 коп.). Таким чином, втрачений заробіток за час вимушеного прогулу становить 25854, 50 грн. (290 грн 50 коп. х 89 календарних днів вимушеного прогулу = 25854 грн 50 коп.). Разом з тим, згідно довідки Любешівського районного центру зайнятості № 120 від 03.04.2018 року ОСОБА_1 був зареєстрований як безробітний 22 січня 2018 року і в період з 22 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року отримав дохід у розмірі 6711 грн 81 коп. Таким чином з відповідача Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь позивача слід стягнути втрачений заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 19 142 грн 69 коп. ( 25854 грн 50 коп. 6711 грн 81 коп. = 19 142 грн 69 коп.).

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби. Отже, постанову суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 8 860 грн 40 коп. слід звернути до негайного виконання.

Щодо стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_1 понесених ним судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною третьою вказаної статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, фактично понесені стороною, на користь якої ухвалено судове рішення в адміністративній справі, витрати на правову допомогу у такій справі підлягають компенсації за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на підставі рішення суду.

Частиною другою статті 16 КАС України встановлено, що представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

10 січня 2018 року між позивачем ОСОБА_1 (клієнтом) і адвокатом Міліщуком С.Л. було укладено договір про надання правової допомоги № 10/01/18 (а.с. 97), розділом 4 якого встановлено, що за надану правову допомогу клієнт сплачує адвокату погодинний гонорар в розмірі 40% від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб .

Згідно з актом наданих послуг від 10 січня 2018 року (а.с. 99), складеного на виконання умов договору № 10/01/18 від 10 січня 2018 року, адвокатом було надано клієнту правову допомогу на загальну суму 3524 грн, яка включає: попередню консультацію щодо характеру спірних правовідносин (кількість витраченого часу склала 1 год., вартість 704, 8 грн); вивчення та правовий аналіз матеріалів і документів наданих клієнтом та матеріалів службового розслідування наданих Луцьким прикордонним загоном за адвокатським запитом (кількість витраченого часу склала 1 год., вартість 704,8 грн); підготовка процесуальних документів, в тому числі позовної заяви до суду (кількість витраченого часу склала 3 год., вартість 2114, 4 грн). Всього вартість виконаних робіт становить 3 524, 00 грн., а факт оплати надання правової допомоги підтверджується квитанцією №0.0.956832105.1 від 06.02.2018 на суму 3 524,00 грн. (а.с.167).

Таким чином, позивачем надано суду достатні докази, які підтверджують понесені ним судові витрати пов`язані з отриманням правничої допомоги адвоката.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби слід присудити витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 3 524,00 грн.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем належними та допустимими доказами не доведено правомірності прийнятих наказів, а тому позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, Закону України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України, Закону України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 05 січня 2018 року №20-аг "Про результати службового розслідування".

Визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника 6 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 05 січня 2018 року №6-ос в частині припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби старшого техніка відділення логістики відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 ІІІ категорії (тип Б), без права носіння військової форми одягу, прапорщика ОСОБА_1 за пунктом е (через службову невідповідність) частини шостої статті 26 із застосуванням частини восьмої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника 6 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 05 січня 2018 рку №7-ос, яким скасовано та визнано недійсним пункт наказу начальника 6 прикордонного загону в частині продовження військової служби за новим контрактом прапорщику ОСОБА_1 старшому техніку відділення логістики відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 ІІІ категорії (тип Б), як не реалізований.

Визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника 6 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 05 січня 2018 року №8-ос в частині виключення зі списків особового складу та усіх видів забезпечення з 05 січня 2018 року прапорщика ОСОБА_1

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого техніка відділення логістики відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 ІІІ категорії (тип Б) з 05 січня 2018 року.

Стягнути з Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 19 142,69 грн. (дев`ятнадцять тисяч сто сорок дві гривні 69 копійок).

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 8 860,40грн. (вісім тисяч вісімсот шістдесят гривень 40 копійок) звернути до негайного виконання.

Присудити на користь ОСОБА_1 (44220, Волинська область, Любешівський район, село Воля Любешівська) за рахунок бюджетних асигнувань Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Стрілецька, будинок 6) витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 3 524,00 грн. (три тисячі п`ятсот двадцять чотири гривні 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, встановленого статтею 295 КАС України, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Т.М. Димарчук

Повний текст судового рішення складений 10 квітня 2018 року