Справа № 815/6369/17
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6369/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2018 року о 12 год. 03 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю

від позивача: Рябоконь К.Ю. - за довіреністю

від відповідача: Гусарова А.В. - за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» (код ЄДРОПОУ 36369434, місцезнаходження: 65481, Одеська обл., м. Южне, вул. Індустріальна,6) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська,11-г), Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (, місцезнаходження: 65058, м. Одеса, пр-т. Шевченка,15/1) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування адміністративного арешту майна та коштів на рахунках платника податків №000004 від 07 грудня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 11 грудня 2017 року надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якій позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення про застосування адміністративного арешту майна та коштів на рахунках платника податків №000004 від 07 грудня 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення було прийнято відповідачем через не допуск підприємством позивача працівників контролюючого органу до перевірки на підставі наказу №2763 від 05.12.2017 року про внесення змін до наказу №885 від 27.04.2017 року. Між тим, на думку позивача, відповідач, видавши наказ №2763 від 05.12.2017 року діяв всупереч способу, встановленому Конституцією України та Податковому кодексу України (надалі - ПК України), з перевищенням наданих йому повноважень.

У позовній заяві зазначено, що відповідач не дотримався процедури направлення запитів для отримання інформації від позивача, а тому керівник був позбавлений права приймати наказ про проведення перевірки на підставі п.п.78.1.1., п. 78.1.4 п. 781.1 ст. 78 ПК України.

Ухвалою суду від 27 грудня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження.

У встановлений судом строк, відповідач - Офіс ВВП подав до суду відзив на позовну заяву (вхід. №3890/18 від 12.02.2018 року) (а.с. 142-149, т.1) та належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Відповідно до відзиву на позовну заяву, відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що на виконання вимог п. 94. 6 ст. 94 ПК України, та з урахуванням наявності підстав, передбачених п. 94.2.3 ст. 94 ПК України, а саме: відмови допуску посадових осіб до проведення документальної позапланової виїзної перевірки начальником Одеського управління Офісу ВВП ДФС ОСОБА_4 було прийнято рішення про застосування адміністративного арешту платника податків від 07.12.2017 року, яке є законним та обґрунтованим, прийнятим в межах повноважень, наданих Одеському управлінню Офісу ВВП ДФС.

Також у відзиві відповідач зазначив, що твердження позивача про протиправність наказу №885 від 27.04.2017 року та наказу №2763 від 05.12.2017 року про проведення позапланової документальної виїзної перевірки не відповідає дійсності та не повинно розглядатись у межах цієї справи, оскільки оцінка таким твердженням та доводам відповідача була надана Одеським апеляційним адміністративним судом у постанові від 22.12.2017 року у справі №815/2596/17, право позивача з цього приводу реалізовано в касаційній скарзі.

В свою чергу, позивач подав до суду відповідь на відзив (вхід. № 4548/18 від 16.02.2018 року) (а.с. 165-168, т.1).

У відповіді на відзив позивач зазначив, що оскаржуване рішення підписано керівником Одеського управління Офісу ВВП ДФС ОСОБА_4, який не є керівником, заступником або уповноваженою особою Офісу ВПП ДФС, а тому в нього відсутні повноваження на вчинення такої дії.

До суду 26 лютого 2018 року (вхід. №5421/18) від відповідача - Офісу ВВП ДФС надійшли заперечення, в яких відповідач зазначив, що адміністративний позов містить лише надумані аргументи позивача, які не відповідають дійсним обставинам, нормам законодавства та стосуються або фактів, які вже встановлені судом, або фактів, які є предметами інших судових справ. Окрім того, відповідач зазначив, що на офіційному веб-сайті Офісу ВПП ДФС опублікована інформація про начальника Одеського територіального управління Офісу ВВП ДФС та перелік функцій на здійснення яких він уповноважений, з якого вбачається, що начальником Одеського управління Офісу ВВП ДФС є ОСОБА_4, а до її повноважень входить прийняття рішення про застосування арешту майна платника податків (а.с. 194-196, т.1).

Під час підготовчого провадження з'ясовано, що Одеське управління є відокремленим підрозділом Офісу ВВП ДФС, без статусу юридичної особи, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 13-17, т.1) та Положенням, затвердженим наказом Офісу ВВП ДФС від 16.11.2017 року № 2584 (а.с. 199-233, т.1), а отже його представляє представник Офісу ВВП ДФС, як суб'єкт, який має адміністративну процесуальну дієздатність та підтримує всі дій, які були вчинені Одеським управлінням.

Ухвалою суду від 28 лютого 2018 року у задоволенні заяви ТОВ «Торговий дім «Дельта Вілмар» про зупинення провадження у справі до набуття законної сили судовим рішенням у справі № 815/6296/17, відмовлено.

Ухвалою суду від 16 березня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30 березня 2018 року.

На відкритому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити повністю з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

У вступному слові представник позивача показав, що з боку підприємства позивача не чинились перешкоди у допуску інспекторів контролюючого органу, тому що ними копія наказу № 885 не була надана під час перевірки, не були роз'ясненні права, наказом № 2763 були винесені зміни до наказу № 885, що не передбачено чинним законодавством, оскаржуване рішення підписано керівником структурного підрозділу без наявних на це повноважень, ті накази, які надані відповідачем на підтвердження надання таких повноважень, є нечинними, оскільки останній із наданих наказів не містить підпис та печатку, та право делегувати такі повноваження не передбачені чинним законодавством, також при прийнятті оскаржуваного рішення, не проводився опис майна.

На відкритому судовому засіданні представник відповідача Офісу ВПП ДФС позовні вимоги не визнав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь, та просив відмовити в задоволенні позову повністю. Зокрема у вступному слові представник відповідача Офісу ВПП ДФС показав, що оскаржуване рішення, відповідно до приписів Податкового кодексу України припинило свою дію, тому відсутні правові підстави для його скасування в судовому порядку, а щодо позовних вимог про визнання його протиправним зазначив, що доводи позивача про протиправність наказів про проведення перевірки не входить до предмету доказування у цій справі, щодо не проведення опису майна, представник відповідача зазначив, що оскаржуване рішення було прийнято внаслідок не допуску до перевірки, що виключає необхідність у складанні опису майна, щодо повноважень Одеського управління Офісу ВВП ДФС представник відповідача показав, що Одеське управління є відокремленим підрозділом Офісу ВВП ДФС без статусу юридичної особи, а отже його представляє представник Офісу ВВП ДФС, як суб'єкт, який має адміністративну процесуальну дієздатність та підтримує всі дій, які були вчинені Одеським управлінням, крім того, такі повноваження делеговані Одеському управлінню відповідним наказом Офісу ВВП ДФС.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши вступне слово представників учасників справи, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

Наказом Офісу ВВП ДФС №885 від 27 квітня 2017 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» ТОВ «Торговий Дім «Дельта Вілмар» начальником Офісу ВВП ДФС Бамбізовим Є.Є. наказано провести перевірку ТОВ «Торговий Дім «Дельта Вілмар» з 28.04.2017 року тривалістю 15 робочих днів. (Т.1, а.с. 19-20).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач оскаржив цей наказ до суду та судом першої інстанції позов позивача був задоволений, що підтверджено постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.06.2017 року у справі № 815/2596/17 (а.с. 177-195, т.1). Проте, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017 року у справі № 815/2596/17 у задоволенні позовної заяви ТОВ «Торговий Дім «Дельта Вілмар» про визнання протиправним та скасування наказу Офісу ВВП ДФС №885 від 27 квітня 2017 року, було відмовлено (а.с. 151-155, т.1). З пояснень учасників справи суд встановив, що за касаційною скаргою позивача відкрито касаційне провадження у цій справі, але виконання постанови суду апеляційної інстанції від 22.11.2017 року не зупинено.

Суд встановив, що у зв'язку із задоволенням 22.11.2017 року Одеським апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги Офісу ВПП ДФС у справі № 815/2596/17, в.о. начальника ОСОБА_6 прийнято наказ «Про внесення змін до наказу Офісу ВПП ДФС від 27.04.2017 року №885» №2763 від 05 грудня 2017 року, відповідно до якого викладені пункти наказу №885 від 27.04.2017 року в такій редакції: « 1. Начальнику Одеського управління Офісу ВПП ДФС ОСОБА_4 забезпечити проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТД Дельта Вілмар» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість на прибуток по взаємовідносинах з СТОВ «Південне» за січень-квітень 2015 року, ФГ «Мрія» за лютий-березень 2015 року, ТОВ «Маяк Агро» за квітень 2015 року, ТОВ «Бізнесхолдинггруп», за травень, вересень 2015 року СГВК «Олімпійський», за вересень 2015 року ПП «Альфа-Юг», ТОВ «Агро-Сити», ТОВ «Греін», ТОВ «Прометей-зерноторговая компанія» за 2015 рік, ТОВ «ЗК Прометей» за січень 2016 року, ТОВ «Ніксервіс-Плюс», за лютий-квітень 2016 року ПП «М-Агро», ТОВ «Спецінвест» з квітень 2016 року ТОВ «Агрофірма Основа», ФОП ОСОБА_8 за травень 2016 року, ТОВ «Русінтер « за грудень 2016 року. Перевірку провести з 06.12.2017 року тривалістю 15 робочих днів." (Т.1, а.с.21-22).

06.12.2017 року посадовими особами Офісу ВПП ДФС складений акт про не допуск до позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ «Дельта Вілмар» згідно з наказом від 05.12.2017 року №2763, від 27.04.2017 року №885 №96/28-08-59-14 від 06.12.2017 року.

Юрист ТОВ «ТД «Дельта Вілмар» надав письмові пояснення до акту про не допуск, в яких зазначив, що відповідачем порушено порядок винесення наказу про проведення перевірки, тому не допущено до проведення перевірки (Т.1, а.с.23-24).

З автоматизованої системи Одеського окружного адміністративного суду «Діловодство спеціалізованого суду», суд встановив, що не заперечується учасниками справи, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа №815/6296/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування наказу начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №2763 від 05.12.2017 року "Про внесення змін до наказу Офісу ВПП ДФС від 27.04.2017 року №885"; визнання протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби по проведенню документальної позапланової виїзної перевірки на підставі Наказу №885 від 27.04.2017 року "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "ТД "Дельта Вілмар" () зі змінами внесеними наказом № 2763 від 05.12.2017 року «Про внесення змін до наказу Офісу ВПП ДФС від 27.04.2017 року №885»".

Ухвалою суду від 12 березня 2018 року провадження у справі №815/6296/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Дельта Вілмар" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування наказу та визнання протиправними дій зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №815/2596/17 Верховного Суду за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017 року.

У зв'язку з відмовою платника податків від проведення документальної перевірки, начальником Одеського управління Офісу ВПП ДФС ОСОБА_4 прийнято рішення №000004 про застосування адміністративного арешту майна та коштів на рахунках платника податків ТОВ «Торговий Дім «Дельта Вілмар» (т.1, а.с.130).

Суд встановив, що представник позивача визнає той факт, що дія оскаржуваного рішення, відповідно до приписів Податкового кодексу України припинена, між тим, він вважає, що не оскарження цього рішення тягне для підприємства позивача негативні преюдиціальні наслідки.

Суд встановив, що наказом Офісу ВПП ДФС від 05.05.2017 року № 964 «Про уповноваження на виконання певних функцій керівника», відповідно до п. 20.4 ст. 20, пп. 14.1.137-1 п.14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, уповноважено ОСОБА_4 - начальника Одеського управління Офісу ВПП ДФС на виконання наступних функцій керівника контролюючого органу, передбачених Податковим кодексом України, зокрема прийняття рішення про застосування арешту майна платника податків (п. 94.6 ст. 94, п. 94.7 ст. 94 ПКУ) (а.с.4-7, т.2).

Також суд встановив, що наказом Офісу ВПП ДФС від 09.08.2017 року № 1711 були внесені зміни до наказу від 05.05.2017 року № 964 «Про уповноваження на виконання певних функцій керівника», додані додаткові повноваження, які не стосуються предмету спору (а.с. 10-11, т.2). Суд дослідив оригінали цих наказів, які були надіслані Офісом ВПП ДФС на адресу Одеського управління.

Також суд дослідив оригінал наказу ВПП ДФС від 05.05.2017 року № 964 «Про уповноваження на виконання певних функцій керівника» зі змінами і доповненнями внесеними наказом від 09.08.2017 року № 1711, який, на відміну від попередніх не містить підпису начальника, а тільки підпис в.о. начальника управління організації роботи (а.с.13-15, т.2).

З цих підстав, представник позивача просить суд відхилити ці докази, оскільки останній наказ не містить підпису начальника та печатки, а отже він є нечинним.

Також судом досліджені матеріали щодо витребування податковим органом податкової інформації та надання письмових пояснень та первинних документів позивачем (а.с. 25-1124, т.1).

Перевіряючи правомірність заявлених позовних вимог, проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, вислухавши представників сторін, суд зробив такі висновки.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується учасниками справи, що позивач не допустив перевіряючих до перевірки.

Відповідно до п. 81.2 ст. 81 Податкового кодексу України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків. Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

Матеріалами справи підтверджено, що 06.12.2017 року посадовими особами Офісу ВПП ДФС складений акт про не допуск до позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ «Дельта Вілмар» згідно з наказом від 05.12.2017 року №2763, від 27.04.2017 року №885 №96/28-08-59-14 від 06.12.2017 року та юрист ТОВ «ТД «Дельта Вілмар» надав письмові пояснення до акту про не допуск, в яких зазначив, що відповідачем порушено порядок винесення наказу про проведення перевірки, тому не допущено до проведення перевірки (Т.1, а.с.23-24).

Згідно з п. 81.3 ст. 81 Податкового кодексу України, під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом. Керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов'язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених Законом.

Відповідно до положень п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано, якщо, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

При цьому, сам собою факт проведення перевірки не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі, не призводить до настання невідворотних негативних наслідків, проведення перевірки є лише процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за правильністю нарахування і сплати податків та інших обов'язкових платежів. Законний інтерес платника податків в проведенні перевірки його діяльності з дотриманням умов, встановлених законом, захищений наділенням його правом не допустити посадових осіб органу державної податкової служби до перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 01.07.2014 року по справі №К/800/17592/14.

Проте, у разі не допуску посадових осіб до перевірки, у контролюючого органу виникає право застосувати адміністративний арешт майна платника податків, як винятковий спосіб забезпечення виконання платником податків його обов'язків.

Матеріалами справи підтверджено, що у зв'язку з відмовою ТОВ «ТД «Дельта Вілмар» в допуску посадових осіб до проведення документальної позапланової виїзної перевірки начальником Одеського управління Офісу ВПП ДФС ОСОБА_4 прийнято рішення №000004 від 07.12.2017 року, яким застосовано повний адміністративний арешт майна платника податків ТОВ «ТД «Дельта Вілмар», код за , що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: Одеська область, м. Южне, вул. Індустріальна, 6, що є предметом оскарження.

Оцінюючи правомірність прийняття оскаржуваного рішення, суд виходить із приписів ст. 94 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених Законом.

Відповідно до положень п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано, якщо, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Позивач вважає, що вищезазначене рішення є протиправним з огляду на те, що окрім наказу №885 від 27.04.2017 року відповідачем було винесено наказ «Про внесення змін до наказу Офісу ВПП ДФС від 27.04.2017 року №885» №2763 від 05 грудня 2017 року, відповідно до якого викладені пункти наказу №885 від 27.04.2017 року в новій редакції. Зазначені накази пов'язані тим, що вони винесені щодо проведення тієї ж самої перевірки одного й того ж платника податків за той же період відносин з контрагентами. А тому, дійсність та правомірність наказу №885 від 27.04.2017 року, який було винесено раніше за наказ №2763 від 05 грудня 2017 року, виключає правомірність останнього і, як наслідок, свідчить про неправомірність спірного рішення.

Такі доводи позивача не відповідають встановленим судом обставинам.

Так, суд встановив, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2017р. у справі №815/2596/17 задоволений адміністративний позов позивача, визнано протиправним та скасовано наказ начальника Офісу великих платників податків ДФС за №885 від 27.04.2017р. про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Торговий дім Дельта Вілмар».

Між тим, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017р. у справі №815/2596/17 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Дельта Вілмар» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування наказу №885 від 27.04.2017р. про проведення документальної позапланової виїзної перевірки, відмовлено.

З пояснень учасників справи суд встановив, що за касаційною скаргою позивача відкрито касаційне провадження у цій справі, але виконання постанови суду апеляційної інстанції від 22.11.2017 року не зупинено.

Як вбачається з автоматизованої системи Одеського окружного адміністративного суду «Діловодство спеціалізованого суду», в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа №815/6296/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування наказу начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №2763 від 05.12.2017 року "Про внесення змін до наказу Офісу ВПП ДФС від 27.04.2017 року №885"; визнання протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби по проведенню документальної позапланової виїзної перевірки на підставі Наказу №885 від 27.04.2017 року "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "ТД "Дельта Вілмар" () зі змінами внесеними наказом № 2763 від 05.12.2017 року «Про внесення змін до наказу Офісу ВПП ДФС від 27.04.2017 року №885»".

Ухвалою суду від 12 березня 2018 року провадження у справі №815/6296/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Дельта Вілмар" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування наказу та визнання протиправними дій зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №815/2596/17 Верховного Суду за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017 року.

Таким чином, на даний момент як наказ від 27.04.2017 року №885, так й наказ №2763 від 05.12.2017 року "Про внесення змін до наказу Офісу ВПП ДФС від 27.04.2017 року №885» та наказу №885 від 27.04.2017р. є чинними, дії контролюючого органу щодо винесення наказу №2763 у зв'язку з винесенням постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017р. у справі №815/2596/17 не суперечать вимогам законодавства, оскільки відповідно до ст. 325 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і саме з цієї дати було підтверджено законність наказу Офісу ВПП ДФС від 27.04.2017 року №885.

Доводи щодо неправомірності цих наказів не беруться судом до розгляду, оскільки вони не стосуються предметом доказування у цій справі.

Суд звертає увагу, що питання правомірності призначення перевірки ТОВ «Торговий Дім «Дельта Вілмар» на підставі наказу від 27.04.2017 року №885 є предметом розгляду у справі №815/2596/17, а щодо наказу №2763 від 05.12.2017 року - у справі №815/6296/17, в той час як предметом розгляду справи №815/6369/17 є правомірність рішення №000004 від 07 грудня 2017 року.

Доводи представника позивача, що копія наказу № 885 не була надана під час перевірки та не були роз'ясненні права, не беруться судом до розгляду, оскільки оскаржуване рішення було прийнято внаслідок не допуску за наказом № 2763.

У цій справі предметом доказування є саме чи мав позивач право, законні підстави для прийняття оскаржуваного рішення.

Щодо доводів представника позивача, що при прийнятті оскаржуваного рішення, не проводився опис майна, суд звертає увагу на приписи ст. 94 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п. 94.14. ст. 94 Податкового кодексу України, функції виконавця рішення про арешт майна платника податків покладаються на податкового керуючого або іншого працівника контролюючого органу, призначеного його керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу. Виконавець рішення про арешт: 94.14.1. надсилає рішення про арешт майна відповідно до пункту 94.6 цієї статті; 94.14.2. організовує опис майна платника податків. 94.15. Опис майна платника податків проводиться у присутності його посадових осіб чи їх представників, а також понятих.94.17. Посадова особа контролюючого органу, яка виконує рішення про адміністративний арешт майна платника податків, визначає порядок його збереження та охорони.

З аналізу вище приведених положень ст. 94 Податкового кодексу України вбачається, що опис майна здійснюється на виконання рішення про адміністративний арешт, а не навпаки.

З огляду на вищевикладені обставини, оцінюючи письмові докази, що містяться в матеріалах справи кожний окремо та у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у контролюючого органу були достатні законні підстави для прийняття оскаржуваного рішення №000004 від 07 грудня 2017 року.

Також суд дійшов висновку, що Одеське управління Офісу великих платників податків ДФС мало повноваження щодо прийняття оскаржуваного рішення та відмовляє позивачу у відхиленні доказів наданих відповідачем - наказів Офісу ВПП ДФС від 05.05.2017 року № 964 «Про уповноваження на виконання певних функцій керівника», від 09.08.2017 року № 1711 та об'єднаного наказу з огляду на таке.

Так, суд встановив, що наказом Офісу ВПП ДФС від 05.05.2017 року № 964 «Про уповноваження на виконання певних функцій керівника», відповідно до п. 20.4 ст. 20, пп. 14.1.137-1 п.14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, уповноважено ОСОБА_4 - начальника Одеського управління Офісу ВПП ДФС на виконання наступних функцій керівника контролюючого органу, передбачених Податковим кодексом України, зокрема прийняття рішення про застосування арешту майна платника податків (п. 94.6 ст. 94, п. 94.7 ст. 94 ПКУ) (а.с.4-7, т.2). Наказом Офісу ВПП ДФС від 09.08.2017 року № 1711 були внесені зміни до наказу від 05.05.2017 року № 964 «Про уповноваження на виконання певних функцій керівника», додані додаткові повноваження, проте, вони відмінні від повноваження щодо прийняття рішення про застосування арешту майна платника податків (п. 94.6 ст. 94, п. 94.7 ст. 94 ПКУ).

Відповідно до п. 20.4. ст. 20 Податкового кодексу України, керівник контролюючого органу має право надавати посадовим (службовим) особам такого органу повноваження на виконання певних функцій, передбачених цим Кодексом, законодавством з питань сплати єдиного внеску, законодавством з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за погодженням з керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, має право надавати посадовим (службовим) особам такого органу повноваження на виконання певних функцій, передбачених цим Кодексом, законодавством з питань сплати єдиного внеску, іншим законодавством, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, повноваження щодо прийняття рішення про застосування арешту майна платника податків (п. 94.6 ст. 94, п. 94.7 ст. 94 ПКУ) передано начальнику Одеського управління саме наказом Офісу ВПП ДФС від 05.05.2017 року № 964, яке належним чином оформлене та видане в межах вимог, встановлених Податковим кодексом України.

Щодо включення відповідачем до тексту наказу від 05.05.2017 року № 964 внесених до нього змін наказом від 09.08.2017 року № 1711 та відсутності на такому документі підпису начальника, а тільки підпису в.о. начальника управління організації роботи (а.с.13-15, т.2), оцінюючи цей доказ, суд бере до уваги, що це не новий створений документ, а об'єднані зміни двох наказів, які належним чином оформлені та видані Офісом ВПП ДФС.

Тим більш, на відкритому судовому засіданні представник Офісу ВПП ДФС підтримав та схвалив дії начальника Одеського управління та на офіційному веб-сайті відповідача опублікована інформація про начальника Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби та перелік функцій, на здійснення яких його уповноважено (http://officevp.sfs.gov.ua/dfs-u-regioni/upovnovajeni-osobi-/), з якої вбачається, що начальником Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби є ОСОБА_4, а до його повноважень входить прийняття рішення про застосування арешту майна платника податків (п. 94.6 ст. 94, п.94.7 ст.94 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.14.1.137-1. ст. 14 Податкового кодексу України, уповноважена особа контролюючого органу - посадова (службова) особа контролюючого органу, уповноважена керівником такого органу на виконання певних його функцій в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Враховуючи зазначені встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення №000004 від 07.12.2017 року, яким застосований повний адміністративний арешт майна платника податків ТОВ «ТД «Дельта Вілмар» підписано особою, яка мала повноваження на його підписання.

Відповідно до п. 94.10. ст. 94 Податкового кодексу України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном.

Суд встановив, що не заперечується учасниками справи, що обґрунтованість арешту на майно не була перевірена судом, а отже дія оскаржуваного рішення припинена, що й визнає представник позивача.

Тому, відсутні правові підстави для скасування рішення №000004 від 07.12.2017 року та з огляду на вищевикладені встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для визнання цього рішення протиправним.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, оцінюючи встановлені у судовому засіданні факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову довів, з посиланням на відповідні докази правомірність оскаржуваного рішення №000004 від 07 грудня 2017 року, в зв'язку з чим позовні вимоги позивача не належать задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У зв'язку з тим, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено в повному обсязі, керуючись приписами ст. 139 КАС України, судовий збір не повертається позивачу, та за відсутності понесених судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, такі судові витрати не належать стягненню з позивача на користь суб'єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» (код ЄДРОПОУ 36369434, місцезнаходження: 65481, Одеська обл., м. Южне, вул. Індустріальна,6) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська,11-г), Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (, місцезнаходження: 65058, м. Одеса, пр-т. Шевченка,15/1) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування адміністративного арешту майна та коштів на рахунках платника податків №000004 від 07 грудня 2017 рок, - відмовити повністю.

У зв'язку з тим, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено в повному обсязі, керуючись приписами ст. 139 КАС України, судовий збір не повертається позивачу, та за відсутності понесених судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, такі судові витрати не належать стягненню з позивача на користь суб'єкта владних повноважень.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 10» квітня 2018 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.