Справа № 819/509/18
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/509/18

11 квітня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі судді Баранюка А.З. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання протиправною відмову Тернопільського об'єднаного управління ПФУ Тернопільської області щодо не включення до розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про судоустрій та статус суддів" матеріальної допомоги на оздоровлення на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації Тернопільської області №03-136/18 від 15.02.2018 та зобов'язання розглянути заяву та включити до розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно Закону України "Про судоустрій та статус суддів" з 04.10.2016 в розмірі 90 відсотків 1/12 частини суми матеріальної допомоги на оздоровлення згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації Тернопільської області №03-136/18 від 15.02.2018, з суми 14 500,00 грн. за період з 04.10.2016 по 01.12.2016 та з суми 16 000,00 грн. за період з 01.12.2016 та здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є суддею у відставці та перебуває на обліку в Тернопільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області, отримує щомісячне довічне грошове утримання. 16.02.2018 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, в якій просив включити до заробітної плати, яка дає право на перерахунок розміру довічного грошового утримання, допомогу на оздоровлення за період з 04.10.2016 по 01.12.2016 з суми 14 500,00 грн. та з 01.12.2016 з суми 16 000,00 грн. До вказаної заяви було надано довідку Територіального управління Державної судової адміністрації України Тернопільської області №03-136/18 від 15.02.2018. Однак, листом від 28.02.2018 №59/Б - 11 відповідач відмовив ОСОБА_1 в задоволенні вказаної заяви з підстав, що вказана довідка не відповідає встановленій формі, а тому немає можливості провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання із її врахуванням.

ОСОБА_1 вважає, що йому було безпідставно відмовлено в перерахунку довічного грошового забезпечення.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.03.2018 відкрито провадження у даній справі та визначено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач, відзиву на позовну заяву у строк визначений ухвалою від 26 березня 2018 року суду не надав.

У відповідності до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є суддею у відставці та з 04.10.2016 отримує щомісячне довічне грошове утримання у відповідності до вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Щомісячне довічне грошове утримання призначене ОСОБА_1 на підставі поданих уповноваженою особою суду документів, зокрема: довідки №500 від 05.10.2016 про те, що заробітна плата позивача, станом на 04.10.2016 склала 26 100,00 грн., в тому числі оклад - 14 500,00 грн., надбавка за вислугу років - 11 600,00 грн. та довідки №619 від 05.12.2016 про те, що заробітна плата, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, склала 28 800,00 грн., в тому числі оклад - 16 000,00 грн., надбавка за вислугу років - 12 800,00 грн.

15 лютого 2018 року позивачу стало відомо, що у зазначених довідках не була врахована одна з виплат, яка підлягає врахуванню при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання, а саме - 1/12 частина допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу (13 780,00 грн.), яка включена в оподаткований дохід.

У зв'язку з чим, позивач, 16.02.2018 звернуся до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області з заявою про здійснення перерахунку щомісячного грошового утримання судді з врахуванням отримуваної ним допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу з 04.10.2016 по 01.12.2016 з суми 14 500,00 грн. та з 01.12.2016 з суми 16 000, 00 грн. долучивши при цьому довідку Територіального управління Державної судової адміністрації України Тернопільської області №03-136/18 від 15.02.2018.

Рішенням Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 28.02.2018 №359/Б-11 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії.

Не погодившись з вказаним рішенням Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, які виникли між сторонами суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає і на яку вільно погоджується, тому оплата праці є невід'ємним конституційним правом посадових осіб судової влади.

Статтею 1 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 2 цього ж Закону до структури заробітної плати входить: основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" врегульовані правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів.

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпечення судді.

Перелік складових суддівської винагороди міститься у статті 135 "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII.

Виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено статтею 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ, тобто виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер.

Крім того, відповідно до п.п. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 №5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 за N114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Відповідно до частини 4 статті 43 Закону України № 2862-XII "Про статус суддів" судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, й виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто, матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, та відповідно входить до структури заробітної плати, з допомоги на оздоровлення нараховується та сплачується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, то незалежно від того, що вона не є складовою суддівської винагороди, допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Приписами Інструкції №5 "Зі статистики заробітної плати" передбачено, що матеріальна допомога на оздоровлення відноситься до заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Суд погоджується із позицією відповідача про те, що довідка №03-136/18 від 15.02.2018 не відповідає встановленій формі довідки, яка надається відповідно до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 за №200/14891 для призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці, відтак приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій Тернопільського об'єднаного управління ПФУ Тернопільської області щодо не включення до розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про судоустрій та статус суддів" матеріальної допомоги на оздоровлення на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації Тернопільської області №03-136/18 від 15.02.2018.

Разом з тим, як слідує з наявних в матеріалах справи, довідки Територіального управління ДСА України Тернопільської області №500 від 05.10.2016 про те, що заробітна плата позивача, станом на 04.10.2016 склала 26 100,00 грн., в тому числі оклад - 14 500,00 грн., надбавка за вислугу років - 11 600,00 грн. та довідки Територіального управління ДСА України Тернопільської області №619 від 05.12.2016 про те, що заробітна плата, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, склала 28 800,00 грн., в тому числі оклад - 16 000,00 грн., надбавка за вислугу років - 12 800,00 грн. Як вже зазначалось, вказані довідки є в матеріалах пенсійної справи та були враховані відповідачем при призначенні щомісячного довічного грошового утримання.

З викладеного вище слідує, що грошова допомога на оздоровлення, працюючого на відповідній посаді судді, складала: з 04.10.2016 - 14 500,00 грн. та з 01.12.2016 - 16 000,00 грн.

Згідно ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20 лютого 2012 року № 21-430а11 та від 06 листопада 2013 року № 21-350а13.

Висновок про необхідність включення матеріальної допомоги на оздоровлення, з якої було фактично нараховано та сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, до складу заробітної плати, розмір якої має враховуватися при обчисленні розміру пенсії також зроблено й Верховним Судом в постанові від 23.01.2018 по справі №495/6612/16-а.

Частиною п'ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Суд зазначає, що визначені Конституцією та Законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Такими гарантіями є надання суддям за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці.

Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів.

Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації, як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів.

Гарантії незалежності суддів закріплені, зокрема, у частині четвертій статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Згідно п. 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у Рішенні від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (пункт 3 мотивувальної частини).

Відповідно до п. 3 Рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року за № 4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Рішення Конституційного суду України, є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів.

У рішенні Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про статус суддів, яка проголошує, що рівень виплат, який має отримувати суддя у відставці має бути якомога ближчим рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

Таким чином, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром заробітної плати суддів відповідних судів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (46001, м.Тернопіль, вул.Руська, 17, ) включити до розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, і.н. НОМЕР_1) на підставі Закону України "Про судоустрій та статус суддів" з 04.10.2016 в розмірі 90 відсотків 1/12 частини суми матеріальної допомоги на оздоровлення згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації Тернопільської області №03-136/18 від 15.02.2018, за період з 04.10.2016 по 01.12.2016 з суми 14 500,00 грн. та за період з 01.12.2016 з суми 16 000,00 грн. та здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

Виплату пенсії ОСОБА_2 у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (адреса: Руська, 17, м. Тернопіль, 46001, ) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, і.н. НОМЕР_1) сплачений судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Баранюк А.З.

копія вірна

Суддя Баранюк А.З.