Справа № 804/2703/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2017 р. Справа № 804/2703/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Іріола Фрахт» про скасування рішень та зобовязання вчинити певні дії, -
Публічне акціонерне товариство «Златобанк» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Іріола Фрахт» із позовними вимогами про:
- скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 18727835 від 20.01.2015 12:58:43, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про припинення іпотеки за записом № 7793104 від 22.11.2014 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 18727356 від 20.01.2015 12:47:05, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про припинення обтяження забороною на нерухоме майно за записом № 7793091 від 22.11.2014 року;
- зобовязання відповідача вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 18727835 від 20.01.2015 12:58:43 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 18727356 від 20.01.2015 12:47:05;
- зобовязання відповідача поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 7793091 від 22.11.2014 року про обтяження забороною на нерухоме майно та запис про іпотеку № 7793104 від 22.11.2014 року.
В обґрунтування адміністративного позову, позивачем зазначено що 16.08.2011р. між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та ТОВ «ФОРУМ КРАСИ» було укладено кредитний договір №207/11-KL. Для забезпечення виконання Кредитного договору та Договору овердрафту 22 листопада 2014 року між ПAT «ЗЛАТОБАНК» та ТОВ з ІІ «ІРІОЛА ФРАХТ» було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 1323. 20.01.2015р. ПAT «ЗЛАТОБАНК» та ТОВ «ІРІОЛА ФРАХТ» уклали Договір про розірвання Договору іпотеки за реєстровим № 47. У цей же день відповідачем було прийнято Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 18727835 від 20.01.2015 12:58:43, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про припинення іпотеки за записом № 7793104 від 22.11.2014 року, а також Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 18727836 від 20.01.2015 12:47:05, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про припинення обтяження забороною на нерухоме майно за записом № 7793091 від 22.11.2014 року. 14.01.2016р. ПАТ «Златобанк» звернулось до відповідача з Листом-вимогою, яким повідомило про нікчемність Договору про розірвання та просило скасувати вказані оскаржувані рішення, проте відповідач вказану вимогу не виконав. Таким чином позивач вважає, що вказані рішення підлягають скасуванню.
Відповідач надав письмові заперечення проти позову, за змістом яких зазначає що, оскільки наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 156 від 13.05.2015 року призначено на посаду уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ "Златобанк" ОСОБА_5, то право та строк звернення до адміністративного суду потрібно відраховувати з 14.05.2015 року. Таким чином ПАТ «Златобанк» мав право звернення до адміністративного суду з 14.05.2015р. по 14.11.2015р., у звязку з чим, пропущено строк звернення до адміністративного суду встановленого ст. 99 КАС України.
Третя особа на стороні відповідача надала заперечення на адміністративний позов у яких зазначено, що правовідносини, які виникли з приводу припинення договору іпотеки шляхом укладання договору про розірвання договору з наступним зняттям заборон відчуження і вилученням записів про заборони і іпотеки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є правомірними діями сторін, які направлені на здійснення своїх цивільних прав по припиненню забезпечувального зобов'язання за домовленістю сторін, та не створюють правових наслідків припинення основного зобов'язання. З аналізу наведеного визначення «іпотеки» однозначно випливає, що уклавши Договір про розірвання, ПАТ «ЗЛАТОБАНК» не відмовлялося від належних йому майнових прав, предмет іпотеки лише був переданий в якості забезпечення ПАТ «ЗЛАТОБАНК», тобто було передано як гарантія можливого повернення грошових кредитних коштів в разі порушення зобов'язань за кредитним договором з боку ТОВ «Форум Краси». Виходячи з аналізу чинного законодавства, Договір про розірвання іпотеки який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 47, який укладений між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та ТОВ з II «Іріола Фрахт», не припинив дію основного Кредитного договору, а отже його припинення не завдало шкоди активам банку і не зменшило вартість власних майнових вимог у розумінні п.1 ч.3 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, третя особа зазначає, що ПАТ «Златобанк» мав право звернення до адміністративного суду з 14.05.2015р. по 14.11.2015р., у звязку з чим, пропущено строк звернення до адміністративного суду встановленого ст.99 КАС України. Також, третя особа посилається на те, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.15р. по справі №904/8908/15, яке набрало законної сили 10.12.15р., не були задоволені вимоги, щодо застосування наслідків недійсності нікчемного договору від 20.01.2015 року про розірвання договору іпотеки, який посвідчений 22.11.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 1323.
Представник позивача проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату час та місце якого повідомлений належним чином.
Представник третьої особи, який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.
Ухвалою суду від 11.12.2017р. відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України справу призначено до розгляду у письмовому провадженні на підставі наявних в справі доказів.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та ТОВ «ФОРУМ КРАСИ» було укладено кредитний договір №207/11-K, за умовами якого Банк надає позичальнику (ТОВ «Форум краси») кредитні кошти у формі кредитної лінії для поповнення обігових коштів з максимальним лімітом заборгованості в сумі 40000000грн. (п. 1.1 договору).
Згідно з п. 3.2.3 Кредитного договору Банк має право вимагати повернення кредитних коштів у повному обсязі та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх зобовязань за цим Договором.
У подальшому до цього договору між сторонами були укладені додаткові угоди від 17.11.2011 року, від 29.12.2011 року, від 14.08.2012 року, від 18.07.2013 року, від 23.07.2013 року, від 01.09.2014 року, від 20.11.2014 року та від 08.01.2015 року.
Позивач та ТОВ «Форум краси» уклали між собою договір про надання овердрафту №18/1/13-OVER від 31.01.2013 року, за умовами якого Кредитодавець (позивач) надає Позичальнику (ТОВ «Форум краси») кредит, а останній зобов'язується повернути його разом з процентами (п. 1.1 договору).
У подальшому сторони договору № 18/1/13 внесли в нього зміни і доповнення № 1 від 18.07.2013 року, № 2 від 30.01.2014 року, № 3 від 11.02.2014 року, № 4 від 20.11.2014 року та № 5 від 08.01.2015 року.
Для забезпечення виконання Кредитного договору та Договору овердрафту, 22 листопада 2014 року між ПAT «ЗЛАТОБАНК» та ТОВ з ІІ «ІРІОЛА ФРАХТ» було укладено Договір іпотеки за реєстровим №1323, за умовами якого цей договір забезпечує виконання зобов'язань, що випливають з укладених позивачем та ТОВ «Форум краси» договору №207/11-KL та договору №18/1/13.
У зв'язку із посвідченням договору іпотеки приватним нотаріусом до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесені запис № 7793091 від 22.11.2014 року про обтяження забороною на нерухоме майно та запис № 7793104 від 22.11.2014 року.
ПАТ «Златобанк» та ТОВ з ІІ «Іріола Фрахт» 20 січня 2015 року уклали договір про розірвання договору іпотеки, згідно якого, сторони вирішили розірвати договір іпотеки. Договір про розірвання у цей же день був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 47.
У цей же день приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 18727835 від 20.01.2015 року 12:58:43, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про припинення іпотеки за записом № 7793104 від 22.11.2014 року.
Також, у цей день приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 18727836 від 20.01.2015 року 12:47:05, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про припинення обтяження забороною на нерухоме майно за записом № 7793091 від 22.11.2014 року.
Постановою Правління НБУ № 105 від 13.02.2015 року ПАТ "Златобанк" віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням № 30 від 13.02.2015 року дирекції Фонду розпочато з 14.02.2015 року процедуру виведення ПАТ "Златобанк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 14 лютого 2015 року по 13 травня 2015 року включно.
Наказом № 48 від 13.02.2015 року Фонду гарантування вкладів фізичних осіб призначено ОСОБА_5 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Златобанк" на три місяці з 14 лютого 2015 року по 13 травня 2015 року включно.
Постановою НБУ № 310 від 12.05.2015 року відкликано банківську ліцензію ПАТ "Златобанк". Рішенням № 99 від 13.05.2015 року дирекції Фонду розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Златобанк".
Наказом № 156 від 13.05.2015 року Фонду гарантування вкладів фізичних осіб призначено ОСОБА_5 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Златобанк".
Публічне акціонерне товариство «Златобанк» звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ з ІІ «Іріола Фрахт» за участю третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 з позовними вимогами про: застосування наслідків недійсності нікчемного договору від 20.01.2015 року про розірвання договору іпотеки, який посвідчений 22.11.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 1323; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 18727835 від 20.01.2015 року 12:58:43, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про припинення іпотеки за № 7793104 від 22.11.2014 року; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 18727836 від 20.01.2015 року 12:47:05, на підставі якого до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про припинення обтяження забороною на нерухоме майно за записом № 7793091 від 22.11.2014 року; поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису № 7793091 від 22.11.2014 року про обтяження забороною на нерухоме майно; поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку № 7793104 від 22.11.2014 року.
Згідно вказаного рішення суду, не відбулось поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису №7793091 від 22.11.2014 року про обтяження забороною на нерухоме майно; поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку № 7793104 від 22.11.2014 року.
У рішенні також зазначено, що станом на 10.11.2015 року фактичного отримання коштів за договором № 18/1/13 позивачем не відбулось.
Вказаним рішенням також встановлено: «…згідно норм ст.ст. 215, 216, 572, 575 ЦК, ст. 38 Закону України "Про систему гарантування" договір про розірвання договору іпотеки, укладеного сторонами 20.01.2015 року, є нікчемним».
Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.15р. по справі №904/8908/15 набрало законної сили 10.12.15р., що підтверджується відповідно відміткою у вказаному рішенні, копія якого наявна в матеріалах справи.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Ст.216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Другим абзацом ч. 1 ст. 216 ЦК встановлено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

В силу ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.ч.2, 3, 4 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Згідно частин 1-5 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, у т.ч. і з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Частинами 1, 2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Судом встановлено, 22 листопада 2014 року між ПAT «ЗЛАТОБАНК» та ТОВ з ІІ «ІРІОЛА ФРАХТ» було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 1323.

20.01.2015р. ПAT «ЗЛАТОБАНК» та ТОВ «ІРІОЛА ФРАХТ» уклали Договір про розірвання Договору іпотеки за реєстровим № 47.

Згідно зі ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, а згідно статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права.

Відтак, укладенням договору від 20 січня 2015 року про розірвання договору іпотеки припинено права ПАТ "Златобанк" як іпотекодержателя та позбавлено його можливості пред'явити майнові вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто порушено права Банку і співвідношення майнових інтересів сторін за договором.

Судом враховано, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.15р. по справі №904/8908/15, за позовом ПАТ «Златобанк» до ТОВ з ІІ «Іріола Фрахт» за участю третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 встановлено, що фактичного отримання коштів за договором № 18/1/13 позивачем не відбулось. Вказане рішення набрало законної сили 10.12.15р., що підтверджується відповідно відміткою у вказаному рішенні, копія якого наявна в матеріалах справи.

Згідно вказаного рішення суду, не відбулось поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису №7793091 від 22.11.2014 року про обтяження забороною на нерухоме майно; поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку № 7793104 від 22.11.2014 року.

Також у вказаному рішенні зазначено, що: «Позивач не навів суду обґрунтувань щодо наслідків недійсності (нікчемності) спірного договору, не довів, що вимоги, викладені у позові, покладені чинним законодавством саме на відповідача, а не нотаріуса або державну реєстраційну службу чи на будь-який інший орган - державний чи недержавний. При цьому суд зауважує, що позивач сам зазначає у позові, що рішення, які він оскаржує і вимагає скасувати, відповідачем не здійснювались».

Водночас рішенням суду встановлений юридичний факт про те, що договір про розірвання договору іпотеки, укладений 20.01.2015 року, є нікчемним. Рішення суду не оскаржувалось сторонами, набрало законної сили, про що наявна відповідна відмітка на вказаному рішенні, копія якого наявна в матеріалах справи.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві, є будь-які фактичні дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Аналізуючи вищевикладене, а також встановлений рішенням суду господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.15р. по справі №904/8909/15 факт нікчемності Договору про розірвання Договору іпотеки, укладеного 20 січня 2015 року між АТ ЗЛАТОБАНК та ТОВ ІРІОЛА ФРАХТ, суд дійшов висновку, що вказаний договір про розірвання договору іпотеки не створює юридичних наслідків в силу положень ч.1 статті 216 ЦК України, оскільки його недійсність встановлена законом, жодна сторона не зверталась до суду про визнання його нікчемним (недійсним), а визнання його недійсним або нікчемним в судовому порядку закон не вимагає за виключенням наявності звернення про це сторони до суду.

Іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек. Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція полягає в тому, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, відсутність зареєстрованих майнових прав Банку на предмет іпотеки, які первісно були зареєстровані в державному реєстрі і були виключені внаслідок укладення нікчемного правочину, є перешкодою для реалізації іпотекодержателем в особі Банку своїх майнових прав на предмет іпотеки.

Заперечення третьої особи про те, що зобов'язання з іпотеки є припиненими, спростовується обставинами про нікчемність правочину щодо розірвання договору іпотеки, а відсутність в державному реєстрі прав позивача на предмет іпотеки суд визнає неправомірним, оскільки виникнення іпотеки спірного майна було зареєстровано належним чином, а припинення цього обтяження відбулось внаслідок нікчемного правочину.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Також, відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, аналізуючи норми діючого законодавства України та докази наявні в матеріалах справи на момент прийняття рішення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Златобанк» обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Іріола Фрахт» про скасування рішень та зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати: - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 18727835 від 20.01.2015 12:58:43, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про припинення іпотеки за записом № 7793104 від 22.11.2014 року; - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 18727356 від 20.01.2015 12:47:05, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про припинення обтяження забороною на нерухоме майно за записом № 7793091 від 22.11.2014 року.

Зобовязати приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 18727835 від 20.01.2015 12:58:43, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про припинення іпотеки за записом № 7793104 від 22.11.2014 року; - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 18727356 від 20.01.2015 12:47:05, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про припинення обтяження забороною на нерухоме майно за записом № 7793091 від 22.11.2014 року.

Зобовязати приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: - запис №7793091 від 22.11.2014 20:27:51 про обтяження забороною на нерухоме майно; - запис про іпотеку №7793104 від 22.11.2014 21:01:27.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя ОСОБА_1