Справа № 807/526/17
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2018 рокум. Ужгород№ 807/526/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Луцович М.М., суддів - Гаврилко С.Є., Калинич Я.М.

при секретарі судових засідань - Симканич Ю.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача ОСОБА_1

представників відповідача 1 Макарик О.В., Рішко А.В.,

представник відповідача 2 не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини Польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) Міністерства оборони України, Міністерства оборони України про скасування наказів та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини Польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) Міністерства оборони України, Міністерства оборони України про скасування наказів та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини Польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Міністерства оборони України про скасування наказів та зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування наказів військової частини Польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України №96 від 30.01.2016 року, № 228 від 29.02.2016 року, №390 від 28.04.2016 року, №336 від 04.04.2016 року, №558 від 01.07.2016 року, №602 від 25.07.2016 року, №113/А від 29.07.2016 року, №648 від 30.07.2016 року, №600 від 22.07.2016 року, №708 від 23.08.2016 року , №728 від 30.08.2016 року, №818 від 29.09.2016 року залишено без розгляду, в іншій частині позовних вимог продовжено судовий розгляд.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що у зв`язку із накладенням на нього необґрунтованих дисциплінарних стягнень відповідно до оскаржуваних наказів, позивач був позбавлений права на належне матеріальне забезпечення. Крім цього, в прохальній частині позовної заяви позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Військової частини Польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України №910 від 11.11.2016 року "Про притягнення до адміністративної відповідальності". Зважаючи на викладені обставини та з метою захисту порушеного права позивач просить суд також зобов`язати військову частину польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України провести розрахунок та виплату заробітної плати в т.ч. і премій у повному обсязі та компенсацію втрати частини грошового забезпечення у зв`язку із порушенням термінів його виплати на підставі відповідного витягу з наказу командувача сил підтримки Збройних Сил України по день фактичної виплати та визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд даний адміністративний позов задовольнити повністю з підстав викладених у позовній заяві.

Представники Військової частини Польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) Міністерства оборони України, проти задоволення даного адміністративного позову заперечили з підстав викладених у письмових запереченнях та просили суд у задоволенні даного адміністративного позову відмовити повністю, виходячи з того, що командуванням військової частини НОМЕР_1 в силу наданих йому повноважень за неодноразове порушення вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а також неналежне виконання функціональних обов`язків, які полягали у несвоєчасній здачі документів в діловодство штабу та необґрунтованого продовження термінів проведення службових розслідувань, порушенням трудової дисципліни позивачем відповідно до займаної ним посади, виносились відповідні накази, а відтак відповідач діяв в межах та спосіб встановлений чинним законодавством. Щодо стягнення коштів з відповідача на користь позивача за час затримки розрахунку при звільненні, представники відповідача пояснили, що виплата грошового забезпечення була проведена з позивачем повністю та була здійснена одразу після поступлення грошових коштів на рахунок військової частини.

Зважаючи на викладені обставини у письмових запереченнях, представники відповідача - Військової частини Польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) Міністерства оборони України в судовому засіданні просили суд у задоволенні даного адміністративного позову відмовити повністю.

Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце судового розгляду, однак в матеріалах справи міститься письмове клопотання, згідно якого просив суд розгляд справи проводити за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом в ході судового розгляду даної адміністративної справи наказом Військової частини Польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України №910 від 11.11.2016 року "Про припинення службових розслідувань та притягнення до адміністративної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_1 "помічнику командира НОМЕР_1 з правової роботи наказано підготувати адміністративну справу на заступника командира роти вогневої підтримки старшого лейтенанта ОСОБА_1 з вини якого військовослужбовці призвані під час мобілізації, на особливий період не отримали дисциплінарне стягнення та були звільненні з лав Збройних Сил України, порушення ст. 37,38 статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, порушення ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушення "Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України "від 15.03.2004 року №82 та направити до Ужгородського міськрайонного суду для прийняття рішення згідно вимог чинного законодавства.(Т.1 а.с. 104-107).

Судом встановлено, що відносно позивача по даній адміністративній справі на підставі наказу №910 було запроваджено протоколом про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 172-15 КУпАП, який був предметом розгляду у місцевому суді Згідно постанови від 22.03.2017 року Апеляційного суду Закарпатської області, постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 13.02.2017 року скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення(Т.3 а.с. 13-18).

Таким чином оскаржуваний наказ реалізовано, а справа за протоколом про адміністративне правопорушення - закрита, тобто даний наказ в частині щодо позивача правових наслідків не несе.

Зважаючи на вищевикладене, а також те, що рішення в справі про адміністративне порушення набрало законної сили згідно постанови від 22.03.2017 року Апеляційного суду Закарпатської області, колегія суддів приходить до переконливого висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання військової частини польова пошта НОМЕР_1 Міністерства оборони України провести розрахунок та виплату заробітної плати в т.ч. і премій у повному обсязі та компенсацію втрати частини грошового забезпечення у зв`язку із порушенням термінів його виплати на підставі відповідного витягу з наказу командувача сил підтримки Збройних Сил України по день фактичної виплати, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №9 від 16.01.2017 року відповідно до вимог п.5 вищезазначеного наказу позивача старшого лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира роти вогневої підтримки по роботі з особовим складом, звільненого наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 30 серпня 2016 року року №222 з військової служби у запас за підпунктом 4Т" (за сімейними обставинами) частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", справи та посаду здав та направлено для зарахування на військовий облік до Ужгородського ОМВК Закарпатської області. З 16 січня 2017 року позивача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Виплачено старшому лейтенанту ОСОБА_1 грошову допомогу при звільненні, відповідно до розділу 38 наказу Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік в сумі 0 грн. 0 коп. Вислуга років на військовій службі станом на день звільнення: 08 років 05 місяців 25 днів. Виплачено надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% посадового окладу, за військове звання та надбавки за вислугу років за відпрацьований період січня місяця 2017 року. Виплачено премію в розмірі 450% посадового окладу за особистий внесок в загальні результати служби за відпрацьований період січня місяця 2017 року в повному розмірі. Виплачено щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60% місячного грошового забезпечення за відпрацьований період січня місяця 2017 року. Щорічна основна відпустка за 2017 рік не надавалася, грошову допомогу на оздоровлення за 2017 рік не отримав. Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік. відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 позивач не отримав. Припинено доступ до роботи з відомостями, що містять державну таємницю (Т.1 а.с. 112).

Підставою для винесення вищезазначеного наказу слугували витяг із наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 30.08.2016 року №222 (вх. №80 від 05.01.2017) рапорт старшого лейтенанта ОСОБА_1 (вх. №271 від 16.01.2017).

Крім цього, в матеріалах даної адміністративної справи міститься копія рапорта ОСОБА_1 від 16.01.2017 року, згідно якого позивач зазначає, що претензій та скарг до командування частини та підрозділу немає (Т.1 а.с. 113)

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог п.п. 37.1.1 п.37.1 Розділу XXXVII Наказу Міністра оборони України №260 від 11.08.2008 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» чітко встановлено, що у разі звільнення з військової служби посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення виплачуються особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які до дня отримання військовою частиною наказу або повідомлення про звільнення з військової служби займають посади, на які були призначені, - до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж за один місяць з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення (з урахуванням пункту 37.2 цієї Інструкції). У межах установлених цим підпунктом строків, зазначеним військовослужбовцям, які не здали справи і не склали обов`язки за посадою до дня одержання військовою частиною наказу (повідомлення) про звільнення, грошове забезпечення виплачується за період здавання справ і обов`язків за посадою.

Згідно письмових доказів, які витребовувались судом від військової частини польова пошта НОМЕР_1 , згідно протокольної ухвали, яка занесена до журналу судового засідання від 21.03.2018 року, відповідачем було надано довідку про грошове забезпечення позивача за період з 01.11.2016 року по 16.01.2017 року включно і загальна сума складала 36414,38 грн.

Крім цього, суд також зазначає, що згідно письмових пояснень наданих до довідки про заробітну плату позивача, судом також було встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №9 від 16.01.2017 року. Повний розрахунок з колишнім військовослужбовцем ОСОБА_1 був проведений 10 лютого 2017 року, так як кошти на рахунок військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) надійшли 09 лютого 2017 року. Кошти на балансовий рахунок військової частини за кодом економічної класифікації видатків 2112 (КЕКВ 2112) - грошове забезпечення військовослужбовців (в тому числі і кошти, які підлягають розрахунку з військовослужбовцями, які підлягають звільненю) надходили 13 січня 2017 року та в подальшому 09 лютого 2017 року.

У зв`язку з виплатою грошового забезпечення військовослужбовцям в поточному місяці за попередній кошти отримані січня 2017 року на рахунок військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) були використані для виплати грошового забезпечення та кошти на балансовому рахунку військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за кодом економічної класифікації видатків 2112 (КЕКВ 2112) - грошове забезпечення військовослужбовців (в тому числі розрахунок з військовослужбовцями, які підлягають звільненню) для виплати військовослужбовцю ОСОБА_1 були відсутні, повний розрахунок з колишнім військовослужбовцем ОСОБА_1 був проведений 10 лютого 2017 року після отримання 09 лютого 2017 року коштів на балансовий рахунок військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за кодом економічної класифікації видатків 2112 (КЕКВ 2112) - грошове забезпечення військовослужбовців (в тому числі розрахунок військовослужбовцями, які підлягають звільненню).

Відповідно до вимог ст. 117 КзПП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до вимог ст. 116 КзПП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Враховуючи норми вищевикладених статей КзПП України, а також те, що фактичний розрахунок з позивачем проведено лише 10.02.2017 року, тобто із затримкою на 5 днів, а саме у період із 05.02.2017 року по 10.02.2017 року, суд приходить до висновку про задоволення в цій частині позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до вимог Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року середньоденний заробіток позивача становить 334,17 грн., а також враховуючи те, що відповідачем не виплачено належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, суд приходить до переконання, що позивачу слід виплатити (5*334,17) = 1672,35 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.02.2017 року по 10.02.2017 року.

При цьому, суд застосовує до даних правовідносин норми КЗПП, оскільки спеціальне законодавство таких не регулює.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України, то колегія суддів приходить до переконання, що в задоволення цієї частини позовних вимог також слід відмовити, виходячи з наступного.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що звертався до Міністерства оборони України в телефонному режимі на гарячу лінію щодо протиправних дій військової частини польова пошта НОМЕР_1 щодо винесення оскаржуваних наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Зважаючи на норми вищевикладеної статті, а також враховуючи те, що позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог в ході судового розгляду не надано жодного доказу, як це встановлено нормами вищевикладеної статі КАС України, а також не доведено в судовому засіданні в чому саме полягає бездіяльність Міністерства оборони України,суд приходить до переконання про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог за їх необґрунтованістю.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини Польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) Міністерства оборони України, Міністерства оборони України про скасування наказів та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини Польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) Міністерства оборони України ( 88000, Закарпатська обл., м.Ужгород, вул.Другетів, 91, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_3 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.02.2017 року по 10.02.2017 року в сумі 1672,35 грн. (одна тисяча шістсот сімдесят дві гривні тридцять п`ять копійок).

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 11.04.2018 року.

Головуючий суддя Суддя Суддя М.М. Луцович С.Є Гаврилко Я.М.Калинич