Справа № 391/803/17
Суддя: Мумига І. М.
Дата ухвалення: 2018-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/803/17
Провадження № 2-а/391/2/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2018р. селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області:

головуюча суддя Мумига І.М.

за участю секретаря Качинської О.В

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 3 УПА № 3 в м. Кривому Розі ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративною позовною заявою до інспектора роти № 3 батальйону № 3 УПА № 3 в м. Кривому Розі ДПП ОСОБА_2 про визнання незаконними дій інспектора та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 134877 від 28.11.2017 року.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що він не порушував правила дорожнього руху, як це вказав в постанові інспектор Новицький Ю.Ю., оскільки він здійснив зупинку на узбіччі, так як віз дружину до лікаря і вона почувала себе не добре, при цьому було дотримано всіх вимог правил дорожнього руху. Зупинку здійснив не в зоні вимоги дорожнього знаку, не здійснював перешкод на пішохідному переході.

Відповідач в судове засідання до Компаніївського районного суду Кіровоградської області не з»явився, але надав до суду відзив на позовну заяву, копії пояснень осіб і компакт диск з відеофіксацією. В відзиві з вимогами адміністративного позову не погодився та пояснив, що учасники дорожнього руху зобов»язані знати і неухильно дотримуватися вимог Закону України « Про дорожній рух», «Правил дорожнього руху» та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Позивач був ознайомлений з матеріалами адміністративного правопорушення, відеозаписом, йому були роз»ясненні права. Тобто ним було дотримано норми чинного законодавства, як суб»єктом владних повноважень, при складанні постанови, тому просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, в звязку з чим позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлені слідуючи факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 28.11.2017 року інспектором Новицьким Ю.Ю. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 134877 відносно ОСОБА_1, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф в розмірі 255 грн., а саме за те, що 28.11.2017 року о 13 год 11 хв. в м. Кривому Розі Центрально-Міському районі, площі Визволення, перебуваючи за кермом автомобіля Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1, порушив правила зупинки, а саме здійснив зупинку ближче 10 метрів від пішоходного переходу, чим порушив вимоги п.п. 15.9 (г) Правил дорожнього руху України, у звязку з чим його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п. 15.9 (г) ПДР України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Відповідно п. 33 ПДР України до забороняючих знаків відноситься дорожній знак 3.34 "Зупинку заборонено". Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до п.п.1.10 п. 1 ПДР України

- вимушена зупинка це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху;

- зупинка це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Пунктом 15.1. ПДР України передбачено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Згідно 15.2. ПДР України за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Згідно п.п.15.14. п. 15 ПДР України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

Відповідно до п.п. 9.9 (а) п. 9 ПДР України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Відповідачем надано письмові докази та відеоматеріали, з яких вбачається, що позивачем ОСОБА_1 не порушено Правила Дорожнього Руху.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законодавством встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України передбачено, що місцевим судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 ст. 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 90 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об»єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

З постанови у справі про адміністративне правопорушення від 28.11.2017 року вбачається, що до постанови додається відео, пояснення водія та двох пасажирів, інших доказів, які б підтверджували, що водій здійснив зупинку в зоні знаку відповідачем суду не надані.

З оглянутого диску із відеозаписом, який долучив до матеріалів справи відповідач, вбачається, що вказаний автомобіль стояв на правій стороні автодороги. З відеозапису не можливо встановити чи знаходився даний автомобіль ближче 10 метрів до пішохідного переходу. Показання свідків або понятих відсутні. В постанові про адміністративне правопорушення від 28.11.2017 року не зазначено на який відстані знаходився автомобіль, вимірювання не проводилось. Про те, що автомобіль знаходився в зоні знаку, чим порушено п.15.9 ПДР України, суд вважає, суб»єктивною думкою інспектора, яка матеріалами справи не підтверджується.

На запит суду відповідач оригінал постанови не надав, повідомив, що він надісланий державній виконавчій службі за місцем проживання особи. Як вбачається з відповіді начальника Компаніївського відділу державної виконавчої служби Кіровоградської області матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 станом на 30.03.2018 року до відділу не надходили.

Крім цього, в письмових поясненнях та поясненнях на компакт диску ОСОБА_3 зазначено, що їй та чоловікові призначено консультацію до головного лікаря Міжобласного центру медичної генетики і перенатальної діагностики на 11.00 годину 28.11.2017 року. Дорожнє покриття з м. Кропивницький до м. Кривого Рогу ямкове, в зв»язку з чим у неї погіршилося самопочуття і її чоловік поспішав до лікаря, щоб останній її оглянув. Місця біля центру були зайняті і чоловік у зупинився у вільному місці, так щоб не перешкоджати рухові інших транспортних засобів та пішоходам.

В письмових поясненнях та на компактдиску, наданого відповідачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 дали аналогічні покази.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При винесенні постанови інспектором не були враховані пом»якшуючи обставини справи, які мали значення для правильного вирішення справи, а саме знаходження дружини водія в стані вагітності та в зв»язу з погіршенням її самопочуття загрози для життя дитини.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Отже, крім постанови по справі про адміністративне правопорушення та відео диску, інших додаткових доказів, свідчень або інших відомостей до постанови, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1, відповідачем зібрано не було, постанова та відео диск таких доказів не містить, також, дані які б спростовували свідчення позивача та підтверджували правомірність винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідачем в судове засідання надано не було, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності встановлені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Разом з цим, визнання дій суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності незаконними, а постанови протиправною, виходить за межі повноважень суду в розрізі вимог ст. 286 КАС України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог адміністративного позову частково лише в частині скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 28.11.2017 року, про накладення штрафу на позивача, за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись Правилами дорожнього руху України, ч.1 ст.122 КУпАП, ст.ст. 241-246, 250, 286, 295 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 3 УПА № 3 в м. Кривому Розі ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора роти № 3 батальйону № 3 УПА № 3 в м. Кривому Розі ДПП ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення від 28.11.2017 року, серії ДР № 134877 за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

В задоволенні решти позовних вимог про визнання дій незаконними, визнання постанови протиправною відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частин рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 04.04.2018 року.

Суддя______________________ ОСОБА_5