Справа № 808/1032/17
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2017 рокусправа № 808/1032/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Сафронової С.В.

судді: Чепурнова Д.В. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року у справі № 808/1032/17 за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування припису, -

ВСТАНОВИЛА:

21 квітня 2017 року Публічне акціонерне товариство ДТЕК Дніпроенерго звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області в якому просить визнати протиправним та скасувати припис №08-04-089/0896-0447 від 26.10.2016, винесений відповідачем.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариства "ДТЕК Дніпроенерго" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

У письмових запереченнях Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що а підставі наказу від 16.09.2016 №1298 Про проведення планової перевірки та направлення на проведення перевірки від 16.09.2016 №143 у період з 03.10.2016 по 21.10.2016 головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ГУ Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_1 була проведена перевірка додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування у ТУ ПАТ ДТЕК Дніпроенерго, за результатами якої складений відповідний акт №08-04-089/0896 від 26.10.2016.

Згідно із Актом під час перевірки встановлено порушення позивачем вимог ст. 18 КЗпПУ в частин порушення норм та гарантій встановлених колективним договором, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 9 Закону України Про колективні договори і угоди, а саме відповідно до п. 3.3.2 Колективного договору позивача на 2014-2015 роки загальне зменшення тривалості робочого часу не повинно перевищувати 8 годин на тиждень, однак наказом від 23.07.2015 №84 встановлено зміну істотних умов праці: введення нового графіку роботи з одноденним робочим тижнем з 01.10.2015, відповідними діями керівництво підприємства порушило чинне законодавство, де зокрема зазначено, що: Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обовязковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

На підставі висновків Акту та вказаного порушення відповідачем той самий день було винесено припис №08-04-089/0896-0447, яким позивача зобовязано усунути порушення вимог ст. 18 КЗпПУ, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 9 Закону України Про колективні договори і угоди вжити дієвих заходів щодо недопущення у подальшому порушення норм та гарантій, встановлених діючим колективним договором.

Із актом перевірки та приписом ознайомлено генерального директора підприємства ОСОБА_2 під розпис, примірники Акта отримано 21.10.2016, про що свідчать відповідні відмітки на вказаних документах.

Не погоджуючись із висновками викладеними у Акті позивачем надано заперечення від 04.11.2016 №10/1703 до Акту перевірки та Інформаційну довідку щодо виконання Припису №08-04-089/0896-0447 від 26.10.2016.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що припис Головного управління Держпраці у Запорізькій області №08-04-089/0896-0447 від 26.10.2016 прийнятий правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства України та не підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до Закону України "Про колективні договори і угоди" від 01.07.1993 № 3356-XII (далі по тексту - Закон № 3356-XII) визначає правові засади розробки, укладення та виконання колективних договорів і угод з метою сприяння регулюванню трудових відносин та соціально-економічних інтересів працівників і роботодавців.

Відповідно до ст. 1 Закону № 3356-XII, колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців

Частиною 1 статті 5 Закону № 3356-XII встановлено, що умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

При цьому, статтею 10 Кодексу законів про працю України визначено,що колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Згідно з частиною десятою статті 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», галузеві (міжгалузеві) і територіальні (обласні та республіканська) угоди підлягають повідомній реєстрації в установленому порядку центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, а колективні договори і територіальні угоди іншого рівня - місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно якої (ст. 10, 11 КЗпП України) колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають права юридичної особи.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про колективні договори і угоди" колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців.

Відповідно до ст.2 цього Закону України колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають право юридичної особи.

Положення Конвенції Міжнародної організації праці від 01.07.1949р. №98 "Про застосування принципів права на організацію і ведення колективних переговорів", ратифікованої 14.09.1956 року не містить вимоги щодо обов'язковості укладення колективного договору на підприємстві.

Згідно ст.4 цієї Конвенції там, де це потрібно, вживають заходів, що відповідають умовам країни, з метою заохочення й сприяння повному розвиткові й використанню процедури ведення переговорів на добровільних засадах між підприємцями чи організаціями підприємців, з одного боку, та організаціями трудівників, з другого боку, з метою регулювання умов праці шляхом укладення колективних договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, що відповідно до пункту 3.3.2 Колективного договору ПАТ ДТЕК Дніпроенерго на 2014-2015 рр. загальне зменшення тривалості робочого часу не повинно перевищувати 8 і на тиждень.

Проте, наказом від 23.07.2015 № 84 встановлено зміну істотних умов праці: введення нового графіку роботи з одноденним робочим тижнем з 01.10.2015, в чому вбачається порушення позивачем норм та гарантій, встановлених вказаними приписами колективного договору (п.3.3.2), а також порушення статті 18 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 5, частини першої статті 9 Закону України Про колективні договори і угоди.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник