Справа № 820/364/18
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

02 квітня 2018 р. № 820/364/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

за участю секретаря судового засідання - Денисенко А.А.,

за участю:

представника позивача - Швець Р.П.,

представника відповідача - Кудіна В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "РЕМЕНЕРГОКОМПЛЕКТ" (просп. Льва Ландау, буд. 151,м. Харків,61128, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "РЕМЕНЕРГОКОМПЛЕКТ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 16.11.2017р., прийняте ГУ ДФС у Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає оскаржуване в даній справі податкове повідомлення-рішення таким, що не відповідає приписам чинного законодавства, порушує права та законні інтереси позивача.

Зокрема, позивач вказує, що приймаючи оскаржуване рішення, позивач самостійно, в позасудовому порядку, фактично визнав нікчемними правочини, укладені позивачем з його контрагентами, а також визнав невірними дані, вказані позивачем за наслідками укладених правочинів, як платником податків, в податкових деклараціях, що призвело в подальшому до неправомірного нарахування позивачу сум грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, виходячи із доводів позовної заяви.

Відповідач, згідно наданого до суду відзиву, позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити через безпідставність.

При цьому він вказав, що відносно контрагентів позивача в межах даної справи було виявлено низку порушень податкового законодавства, а також виявлено відсутність реального вчинення правочинів між ними та позивачем, які в сукупності з дослідженими документами, наданими позивачем до податкової перевірки, свідчать про фактичну нікчемність укладених позивачем з контрагентами угод, що, в свою чергу, призвело до неправомірного неврахування сум податку, що підлягає сплаті.

В судовому засіданні представник відповідача позов також не визнав та просив в його задоволенні відмовити у повному обсязі.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення учасників процесу, які прибули до суду, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в жовтні 2017 року фахівцями контролюючого органу було проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо господарських відносин з ТОВ «Лаконіс Трейд» (податковий номер 40662278) за грудень 2016 року, ТОВ «Коммерсбуд» (податковий номер 40763362) за грудень 2016 року, ТОВ «Ворлдстайл» (податковий номер 40911627) за грудень 2016 року, ТОВ «Скіпер Торг» (податковий номер 40034799) за лютий 2016 року, ТОВ «Сінергія Профі» (податковий номер 40044389) за квітень 2016 року, ТОВ «Евантес Компані» (податковий номер 40934089) за лютий 2017 року, а також даних щодо подальшої реалізації та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг).

За наслідками проведеної перевірки було складено акт від 31.10.2017р. № 16936/20-40-14-12-11/24479421 (а.с. 9- 39, том 1), за висновками якого встановлено наступні порушення:

заниження з боку позивача податкових зобов'язань на загальну суму 13 670 грн. за лютий 2016 року, чим порушено п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 та п.п. «г» п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України;

завищення податкового кредиту на загальну суму 467 693 грн., в тому числі за лютий 2016 року на суму 26 760 грн., за квітень 2016 року на суму 55028 грн., за грудень 2016 року на суму 245892 грн., за лютий 2017 року на суму 140013 грн., чим порушено п.п. «а» п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України;

заниження суми податку на додану вартість до сплати на суму 484 363 грн., у тому числі за лютий 2016 року на суму 297 258 грн., за лютий 2017 року на суму 140 013 грн., чим порушено п.п. «а» п. 198.1 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України.

На підставі розгляду вказаного акту перевірки, контролюючим органом прийнято оскаржуване в даній справі податкове повідомлення - рішення № від 16.11.2017р. (а.с. 48), відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 605453,75 грн., в тому числі за основним платежем - 484 363 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 121 090,75 грн.

За наслідками адміністративного оскарження позивачем зазначеного податкового повідомлення-рішення, його залишено без змін. В зв'язку з наведеним позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Судом встановлено, що доходячи висновку про наявність виявлених перевіркою порушень та необхідність прийняття оскаржуваного в даній справі податкового повідомлення - рішення, відповідач виходив з того, що позивач у перевіреному періоді мав господарські відносини з ТОВ «Лаконіс Трейд» (податковий номер 40662278), ТОВ «Коммерсбуд» (податковий номер 40763362), ТОВ «Ворлдстайл» (податковий номер 40911627), ТОВ «Скіпер Торг» (податковий номер 40034799), ТОВ «Сінергія Профі» (податковий номер 40044389), ТОВ «Евантес Компані» (податковий номер 40934089).

При цьому щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Лаконіс Трейд» контролюючий орган встановив, що особа, яка підписала від імені вказаної юридичної особи податкові накладні, складені в зв'язку з господарськими правовідносинами, а також первинні документи, насправді не мала відношення до діяльності юридичної особи, що підтверджується протоколом допиту свідка від 21.03.2017р.

В зв'язку з наведеним контролюючим органом зроблено висновок про те, що податкові накладні, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у діяльності контрагента платника податків не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

Щодо господарських правовідносин позивача з ТОВ «Коммерсбуд» контролюючим органом було встановлено, що відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних усі начебто реалізовані ТОВ «Коммерсбуд» на адресу позивача товари оформлено зареєстрованими податковими накладними, виписаними від ТОВ «Приорітет Груп», по якому встановлено невідповідність реалізованих товарів придбаним товарам.

Також контролюючий орган взяв до уваги, що ТОВ «Коммерсбуд» звітність з ПДВ подано лише за період грудень 2016 року, січень 2017 року та відповідно до баз даних ТОВ «Коммерсбуд» не подає відповідних звітів щодо чисельності працівників, наявності основних фондів та інших економічно необхідних ресурсів для здійснення господарської діяльності.

Враховуючи наведені міркування контролюючий орган дійшов висновку, що подані позивачем до податкової перевірки первинні документи (видаткові накладні, податкові накладні), що були складені в зв'язку з господарськими відносинами позивача і ТОВ «Коммерсбуд» не є належними документами, враховуючи відсутність, на думку контролюючого органу, у постачальника об'єктивних умов для виконання спірних господарських операцій.

Щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Ворлдстайл» контролюючий орган встановив, що вказана юридична особа згідно податкових баз даних не подає відповідних звітів щодо чисельності працівників, наявності основних фондів та інших економічно необхідних ресурсів для здійснення господарської діяльності, а всі поставлені на адресу позивача товари були придбані ТОВ «Ворлдстайл» у ТОВ «Екселент Прайм», по якому встановлено невідповідність придбаної продукції реалізованій, а також встановлено, що вказаною юридичною особою декларація з ПДВ надана лише за листопад та грудень 2016 року.

Щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Скіпер торг» контролюючим органом згідно аналізу даних (реєстру податкових накладних) було встановлено, що вказаний контрагент у періоді, що передував укладенню ним з позивачем договору від 17.02.2017р. № 17/02-1 на придбання товару (бандаж, гвинт, фрикційна муфта, підкладка, стопор, упор) здійснював придбання іншого за асортиментом товару (тушки індика, свинина охолоджена, серце куряче).

З наведеного контролюючий орган дійшов висновку про неможливість ТОВ «Скіпер торг» постачання позивачу товару, що був передбачений специфікацією до договору поставки від 17.02.2017р. № 17/02-1 в зв'язку з його відсутністю у постачальника - ТОВ «Скіпер Торг».

Також контролюючим органом було враховано податкову інформацію, отриману від ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області, відповідно до якої ТОВ «Скіпер Торг» у періоді з 01.01.2016р. по 24.05.2016р. не мало ресурсів для здійснення власної господарської діяльності.

Щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Сінергія профі» контролюючий орган встановив, що розрахунки позивачем за поставлений йому вказаним контрагентом за договором № 38/4 від 18.04.2016р. товар станом на час формування податкового кредиту не проводились, оскільки позивач, як вважав контролюючий орган, мав кредиторську заборгованість перед ТОВ «Сінергія профі».

Крім того, відповідачем було враховано, що у періоді, який передував господарським операціям за договором № 38/4 від 18.04.2016р. ТОВ «Сінергія Профі» здійснював придбання інших за номенклатурою товарів ніж ті, що були реалізовані позивачу згідно зазначеного вище договору.

Таким чином відповідач дійшов висновку про неможливість реалізації товарів за спірним договором через їх відсутність у постачальника.

Щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Евантес Компані» контролюючим органом було встановлено, що укладений між ними договір № 5/02-17 від 17.02.2017р. підписаний від імені ТОВ «Евантес Компані» ОСОБА_3,дані щодо якого, як керівника юридичної особи, відповідають АІС «Податковий блок».

При цьому, посилаючись на протокол допиту свідка від 23.05.2017р., складений органом податкової міліції, відповідач вказує, що ОСОБА_3 підтвердив свою непричетність до господарської діяльності ТОВ «Евантес Компані», з чого слідує, що документи за господарськими операціями позивача з вказаною юридичною особою було підписано особою, яка не мала права виписувати податкові накладні.

Крім того, відповідачем було взято до уваги, що товари, реалізовані на адресу позивача за спірними господарськими операціями, мають код УКТЗЕД, а відтак, як вказував відповідач, були імпортовані. Разом з тим, відповідно до ЄПРН контролюючим органом було встановлено, що реалізовані позивачу товари начебто було придбано у ТОВ «Арті Пром», по якому встановлено невідповідність товарів, що були придбані товарам, що були реалізовані.

Підсумовуючи зібрані дані відповідач дійшов висновку, що оскільки, як він вважав, реальність вчинення між позивачем та його контрагентами у перевіреному періоді господарських операцій відсутня, а наслідком податкового обліку має бути лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, таким чином у позивача не було підстав для податкового обліку вказаних господарських операцій.

Проте суд з такими висновками контролюючого органу не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно матеріалів справи встановлено, що між позивачем та ТОВ «Лаконіс Трейд» було укладено договір поставки № 7/12 від 16.12.2016р. (а.с. 207-208, том 2) та згідно його умов ТОВ «Лаконіс Трейд» зобов'язався поставити на адресу позивача, а позивач зобов'язався прийняти та сплатити товари виробничо-технічної групи для здійснення господарської діяльності з монтажу, ремонту та технічному обслуговуванню устаткування промислового призначення.

Фактичне постачання товару за вказаним договором підтверджується належним чином оформленою видатковою накладною № 2212164 від 22.12.2016р., довіреністю на отримання товару № 555 від 16.12.2016р., перевезення здійснено на підставі договору оренди транспортного засобу у фізичної особи № 7 від 26.04.2015р.

Також судом встановлено, що в зв'язку із вказаними господарськими операціями з придбання товару постачальником ТОВ «Лаконіс Трейд» на адресу позивача було виписано податкову накладну від 22.12.2016р. № 115, фактична наявність якої сторонами у справі не заперечується.

Щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Коммерсбуд» судом встановлено, що між ними було укладено договір № 12 від 12.12.2016р. (а.с. 236-237, том 2), відповідно до якого позивач придбав товари виробничо-технічної групи.

В межах вказаного договору в грудні 2016 року були проведені господарські операції з постачання товарів, що підтверджується наданими до суду копіями видаткових накладних № 1412162 від 14.12.2016р. та № 1412163 від 14.12.2016р., товарно-транспортної накладної від 14.12.2016р. № 2/14, довіреністю на отримання товару № 527 від 12.12.2016р., перевезення здійснено на підставі договору оренди транспортного засобу у фізичної особи № 7 від 26.04.2015р.

Також судом встановлено, що в зв'язку із вказаними господарськими операціями з придбання товару постачальником на адресу позивача було виписано податкові накладні від 14.12.2016р. № 117 та 118, фактична наявність яких сторонами у справі не заперечується.

Щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Ворлдстайл» судом встановлено, що між ними 01.12.2016р. було укладено договір поставки № 1/12 (а.с. 123-124, том 2), відповідно до умов якого ТОВ «Ворлдстайл» (постачальник) зобов'язався здійснити на адресу позивача постачання товарів виробничо-технічної групи, а позивач зобов'язався прийняти вказаний товар та сплатити його вартість. Фактичне виконання умов зазначеного вище договору підтверджується видатковою накладною № 0112161 від 01.12.2016р., довіреністю на отримання товару 491 від 01.12.2016р., товарно-транспортною накладною від 01.12.2016р. № 1/2, перевезення здійснено орендованим у фізичної особи згідно договору оренди автомобілем, оприбуткування здійснено згідно належних документів обліку.

Також судом встановлено, що в зв'язку із вказаними господарськими операціями з придбання товару постачальником ТОВ «Ворлдстайл» на адресу позивача було виписано податкову накладну від 01.12.2016р. № 6, фактична наявність якої сторонами у справі не заперечується.

Щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Скіпер Торг» судом встановлено, що між ними 17.02.2016р. було укладено договір поставки № 17/02-1 (а.с. 51-52, том 2), відповідно до якого позивач придбав у ТОВ «Скіпер Торг» товари виробничо-технічної групи.

Фактичне виконання умов зазначеного вище договору підтверджується видатковою накладною № 17 від 29.02.2016р., довіреністю на отримання товару № 30 від 29.02.2016р., перевезення здійснено орендованим у фізичної особи згідно договору оренди автомобілем, оприбуткування здійснено згідно належних документів обліку.

Також судом встановлено, що в зв'язку із вказаними господарськими операціями з придбання товару постачальником ТОВ «Скіпер Торг» на адресу позивача було виписано податкову накладну від 29.02.2016р. № 80, фактична наявність якої сторонами у справі не заперечується.

Щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Сінергія Профі» судом встановлено, що між ними 18.04.2016р. було укладено договір поставки № 38/4 (а.с. 241-242 том 1), відповідно до якого позивач придбав у ТОВ «Сінергія Профі» товари виробничо-технічної групи.

Фактичне виконання умов зазначеного вище договору підтверджується видатковою накладною № 100 від 26.04.2016р., довіреністю на отримання товару № 79-1 від 26.04.2016р., перевезення здійснено орендованим у фізичної особи згідно договору оренди автомобілем, оприбуткування здійснено згідно належних документів обліку.

Також судом встановлено, що в зв'язку із вказаними господарськими операціями з придбання товару постачальником ТОВ «Сінергія Профі» на адресу позивача було виписано податкову накладну від 26.04.2016р. № 115, фактична наявність якої сторонами у справі не заперечується.

Щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Евантес Компані» судом встановлено, що між ними 17.02.2017р. було укладено договір поставки № 5/02-17 (а.с. 173-174, том 1), відповідно до якого позивач придбав у ТОВ «Евантес Компані» товари виробничо-технічної групи.

Фактичне виконання умов зазначеного вище договору підтверджується видатковою накладною № 25 від 27.02.2017р., довіреністю на отримання товару № 81 від 27.02.2017р., товарно-транспортною накладною №25 від 27.02.2017р., перевезення здійснено орендованим у фізичної особи згідно договору оренди автомобілем, оприбуткування здійснено згідно належних документів обліку.

Також судом встановлено, що в зв'язку із вказаними господарськими операціями з придбання товару постачальником ТОВ «Евантес Компані» на адресу позивача було виписано податкову накладну від 27.02.2017р. № 70, фактична наявність якої сторонами у справі не заперечується.

У всіх наведених вище господарських відносинах судом встановлено сплату за придбаний товар грошовими коштами шляхом їх вибуття у безготівковій формі з рахунків позивача, відкритих в установах банків, чим спростовуються доводи відповідача про наявність заборгованості позивача за поставлений товар.

Подальший рух придбаних товарів підтверджено доказами, за якими вбачається їх продаж іншим юридичним особам в межах власної господарської діяльності позивача з урахуванням її спеціалізації.

Суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи надано копії перелічених вище договорів, видаткових накладних, податкових накладних, виданих в зв'язку з господарськими операціями, а також доказів про сплату товару, з яких слідує, що товар, за укладеними договорами був фактично відвантажений, перевезений та оприбуткований на складі позивача, оплачений грошовими коштами, в зв'язку з чим суми сплаченого податку позивачем віднесено до складу податкового кредиту з ПДВ.

При цьому фактична наявність відповідних договорів, складених належним чином, а також наявність виписаних на адресу позивача податкових накладних, які також складені відповідно до чинних нормативних вимог, контролюючим органом заперечується з підстав, наведених судом вище, з яких відповідач робить висновок про дефектність (нікчемність) господарських операцій, проведених згідно спірних угод.

Проте висновки, які контролюючий орган робить з аналізу встановлених ним фактів суд вважає передчасними та такими, що не обґрунтовані належним чином.

При цьому суд зазначає, що копії долучених до матеріалів справи первинних і розрахункових документів не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення № 88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

На підставі зазначених вище обставин суд доходить висновку, що подані позивачем документи, підтверджують реальність господарських операцій у спірних правовідносинах, а понесення ним як покупцем витрат у спірних правовідносинах шляхом вибуття безготівкових коштів з його власності свідчить про відсутність наміру безпідставно отримати податкову вигоду.

Можливі наявні недоліки деяких первинних документів не можуть слугувати підставою для невизнання господарської операції, що ними оформлена, за умови належного документального підтвердження даної господарської операції іншими доказами.

Крім того, суд зауважує, що податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від іншої особи, зокрема, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а відтак, якщо останній не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку або мінімізував свої податкові зобов'язання, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, проте вказана обставина не є підставою для висновків про порушення платника податку щодо якого було проведено податкову перевірку, вимог податкового законодавства у разі, якщо такий платник має всі документальні підтвердження здійснених господарських операцій та їх належного податкового обліку.

Зазначена позиція узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини, яку суди України застосовують як джерело права, відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Так, Європейський Суд з прав людини, у своєму рішенні від 22.01.2009 р. у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню.

На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Наявні в справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад з метою проведення безтоварних операцій та отримання незаконної податкової вигоди.

Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при дослідженні матеріалів судової справи не виявлено.

Посилання контролюючого органу на те, що особа, яка підписувала документи, в тому числі господарські договори та податкові накладні, від імені деяких контрагентів позивача насправді не мала відношення до його господарської діяльності, суд вважає не обґрунтованими належними доказами.

При цьому слід зазначити, що посилання лише на надані з цього приводу письмові пояснення, які містяться в протоколі допиту, копія якого до суду не надана, даного факту не доводять, а відповідне судове рішення, згідно якого були встановлені зазначені обставини в сенсі відсутності наміру здійснювати підприємницьку діяльність, відповідач до суду не надав.

В зв'язку із встановленим суд зауважує, що господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва -підприємцями.

Згідно наявних в матеріалах справи копій Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 65-74, том1), Статуту ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Ременергокомплект» (а.с. 75-92, том 1), витягу з реєстру платників податку на додану вартість (а.с. 55, том 1), Ліцензії на провадження господарської діяльності на створення об'єктів архітектури (а.с. 61, том1) судом встановлено, що позивач пройшов передбачену чинним законодавством процедуру реєстрації та має статус юридичної особи, платника податку на додану вартість та має право здійснювати господарську діяльність в галузі архітектури, провадженням якої було обумовлено укладення спірних угод в межах даної справи.

В зв'язку із встановленим суд зауважує, що згідно приписів п.п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно п. 198.3. ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За приписами п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

При цьому, відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Таким чином, з аналізу положень Податкового кодексу України судом встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту витрати зі сплати податку за відсутності податкової накладної, або за наявності податкової накладної, оформленої з порушенням Закону, а підставою для відповідальності платника податку є не підтвердження ним сум податку, включеного до податкового кредиту, на момент перевірки платника податку.

Інших підстав для не включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку чинне законодавство не передбачає.

З урахуванням наведених вище норм доводів суд вважає, що позивачем було правомірно сформовано податковий кредит в даній справі на підставі належних господарських операцій, які було оформлено відповідним чином.

Відтак, суд вважає спростованими твердження контролюючого органу про порушення позивачем норм Податкового кодексу України щодо завищення податкового кредиту та, відповідно, заниження сум податку на додану вартість у перевіреному періоді, наведені в акті податкової перевірки від 31.10.2017р. № 16936/20-40-14-12-11/24479421.

В зв'язку з наведеним суд зазначає, що відповідно до приписів ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Також суд враховує, що будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, перевіривши оскаржуване в даній справі податкове повідомлення-рішення, суд доходить висновку про його невідповідність приписам чинного законодавства та дійсним обставинами справи.

В зв'язку з наведеним позовні вимоги про його скасування є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1,2, 6,7,19, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "РЕМЕНЕРГОКОМПЛЕКТ" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення; - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № від 16.11.2017р., прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (код 39599198) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "РЕМЕНЕРГОКОМПЛЕКТ" (код 24479421) грошові кошти на відшкодування витрат по оплаті судового збору в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 11 квітня 2018 року.

Суддя О.В. Панченко