Справа № 808/785/18
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року (о 10 год. 00 хв.)Справа № 808/785/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В. за участю секретаря судового засідання Стратулат С.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (69034, м. Запоріжжя, вул. Червонополянська, буд. 47, іпн НОМЕР_1) до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, 25 А, ) про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій;

зобов'язати відповідача виплатити позивачу грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти його місячних пенсій, з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарних роки, що передують 2012 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача для призначення та виплати грошової допомоги в розмірі десяти призначених місячних пенсій у відповідності до п. 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Листом від 26.01.2018 №42/Ч-1 повідомило, що йому відмовлено в призначенні грошової допомоги згідно із п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з тим, що з 07.09.2007 позивачу первинно була призначена пенсія за вислугу років, а тому при переведенні позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, відсутні законні підстави для виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій згідно чинного законодавства. Позивач зазначає, що після призначення пенсії за вислугу років продовжував працювати на посаді лікаря отоларинголога в Комунальній установі «Центральна поліклініка Жовтневого району», внаслідок чого пенсію не отримував та сплачував страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Звертає увагу, що не отримував будь-якого виду пенсії, тому відповідач необґрунтовано відмовив у нарахуванні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді від 06.03.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у судовому засіданні на 29.03.2018. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

20.03.2018 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 9201), в якому зазначає, що оскільки позивачу раніше (07.09.2007) призначена пенсія за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», то під час призначення пенсії за віком у нього відсутнє право на отримання грошової допомоги, яка передбачена п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Оскільки позивачем не спростовано твердження щодо отримання пенсії за вислугою років, законні підстави для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій у відповідача відсутні. З урахуванням вищезазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 народився 27 травня 1952 року, з 07.09.2007 призначено пенсію за вислугу років у відповідності до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику медицини.

28.05.2012 ОСОБА_1 набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та 28.05.2012 звернувся до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою встановленої форми про призначення йому пенсії за віком.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2017 у справі № 336/5377/17, визнано протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо розрахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік. Зобовязано Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати ОСОБА_1, пенсію за віком з 01.08.2017 відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2009-2011 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

12.01.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевого положення Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (а.с.14).

Листом №42/Ч-1 від 26.01.2018 відповідач повідомив ОСОБА_1, що оскільки позивачу з 28.05.2012 була призначена пенсія за віком, а постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2017 винесено рішення про перерахунок пенсії з 01.08.2017 із застосування показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, а саме за 2009-2011 рік 2001,20 грн., законні підстави для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відсутні (а.с.15).

Позивач, не погодившись з діями відповідача щодо відмови у виплаті позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, звернувся до суду із вказаним позовом.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи, державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

За приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 (далі Порядок).

Пунктом 5 Порядку встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до пункту 7 Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

З аналізу наведених норм права можливо зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов'язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Як встановлено судом з матеріалів справи, наявність спеціального стажу роботи та страхового стажу у позивача відповідачем не заперечується. Відтак, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909.

Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів того, що ОСОБА_1 отримував пенсію за вислугу років. Суд звертає увагу, що поняття призначення пенсії та фактичне її отримання не є тотожними.

Отже, захищаючи права позивача суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем не надано доказів фактичного отримання позивачем пенсії за вислугою років, отже й не можна вважати що позивач використав своє право.

Відтак, суд вважає, що позивач має законне право на призначення і виплату йому грошової допомоги згідно із п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки страховий стаж останнього на посадах передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» становить понад 30 років і до моменту призначення пенсії за віком жодних виплат не отримував. Доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України). Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (69034, м. Запоріжжя, вул. Червонополянська, буд. 47, іпн НОМЕР_1) до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, 25 А, ) про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій.

Зобов'язати Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти його місячних пенсій, з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарних роки, що передують 2012 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (69034, м. Запоріжжя, вул. Червонополянська, буд. 47, іпн НОМЕР_1) сплачену суму судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, 25 А, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 05.04.2018.

Суддя Ю.В. Калашник