Справа № 826/7281/15
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 квітня 2018 року № 826/7281/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна»

до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві

Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві

про стягнення коштів

Суддя - Вовк П.В.,

при секретарі судового засідання Хайло А.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» (далі також - ТОВ «Аскоп-Україна», позивач) до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі також - ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідач-1) та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі також - відповідач-2) в якій позивач, зокрема, просив стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь позивача пеню в розмірі 279 161, 82 грн., нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за період з 15 квітня 2014 року по 22 квітня 2015 року.

Ухвалою суду від 24 квітня 2015 року було відкрито провадження в даній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою від 13 травня 2015 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням у справі № 826/8940/14.

Ухвалою суду від 06 березня 2018 року поновлено провадження у справі та вирішено, у зв'язку з належністю даної справи до категорії справ незначної складності у відповідності до вимог п. 10 ч. 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), враховуючи вимог ч.ч. 1-2 статті 257 КАС України, здійснювати її подальший розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Вказане рішення суду було отримане представником позивача 07 березня 2018 року, а представниками відповідачів - 12 березня 2018 року.

Виходячи з наведеного, судом робиться висновок про те, що всі учасники справи були належним чином повідомлені про обставини її розгляду у визначеному ухвалою суду від 06 березня 2018 року порядку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що відповідачі протиправно, в порушення вимог чинного податкового законодавства та вимог судових рішень по справі № 826/8940/14 не вчиняють дій щодо відшкодування на користь позивача сум заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість в розмірі 2 396 267, 00 грн., в наслідок чого, станом на 22 квітня 2015 року, ТОВ «Аскоп-Україна» було нараховано пеню на зазначену суму заборгованості в розмірі 279 161, 82 грн.

В наданих суду, в порядку, який був передбачений КАС України у період до 15 грудня 2017 року, письмових запереченнях проти позову представники відповідачів, посилаючись на обставини не завершення розгляду справи № 826/8940/14, зазначили про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Аскоп-Україна».

За час розгляду справи судом, після поновлення у ній провадження ухвалою від 06 березня 2018 року, відзивів або інших документів, з яких було б можливо встановити відношення відповідачів до заявлених позовних вимог, до суду надано не було.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було подано до відповідача-1 податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2013 року від 17 січня 2014 року, в якій ним було вказано суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку - 2 396 267, 00 грн. Крім того, позивачем було подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування за грудень 2013 року на рахунок ТОВ «Аскоп-Україна».

Відповідачем-1, на підставі поданих позивачем документів, проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ «Аскоп-Україна» бюджетного відшкодування податку на додану вартість, задекларованого на рахунок платника в банку у сумі 2 396 267, 00 грн., відображених у податковій декларації з податку на додану вартість, поданій за грудень 2013 року.

За результатами вищевказаної перевірки, відповідачем-1 було складено акт №1787/26-53-15-01/30579869 від 31 березня 2014 року, згідно висновків якого, перевіркою не встановлено порушень при відображенні позивачем у декларації за грудень 2013 року бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 2 396 267, 00 грн.

У зв'язку з невиконанням відповідачами передбаченого положеннями Податкового кодексу України (далі - ПК України) обов'язку щодо відшкодування позивачу суми бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності відповідачів та стягнення відповідних коштів.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року по справі № 826/8940/14 позов ТОВ «Аскоп-Україна» було задоволено частково, зобов'язано ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у місті Києві внести заяву ТОВ «Аскоп-Україна» про повернення суми бюджетного відшкодування за грудень 2013 року в розмірі 2 396 267, 00 грн. за податковою декларацією з податку на додану вартість № від 17 січня 2014 року та відомості про набуття такою сумою статусу узгодженої до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року апеляційну скаргу ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у місті Києві на вказану постанову Окружного адміністративного суду України від 10 листопада 2017 року повернуто апелянту.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) (тут і далі нормативні акти наведені в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.7 статті 200 ПК України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктами 200.10 та 200.11 статті 200 ПК України визначено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Як вже зазначалось вище, в акті № 1787/26-53-15-01/30579869 від 31 березня 2014 року податковим органом було зафіксовано, що перевіркою не встановлено порушень при відображенні ТОВ «Аскоп-Україна» у декларації за грудень 2013 року бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 2 396 267, 00 грн.

Згідно п.п. 200.12 та 200.13 статті 200 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Таким чином, із вказаних вище положень ПК України вбачається обов'язок контролюючого органу надати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про суми відшкодування податку на додану вартість в розмірі, що підтверджено за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки, а саме на суму 2 396 267, 00 грн., в п'ятиденний строк з моменту закінчення проведення перевірки.

Відповідно, відповідач-2 зобов'язаний був вчинити дії щодо видачі платнику податку суми бюджетного відшкодування протягом п'яти операційних днів після отримання відповідного висновку контролюючого органу.

Враховуючи зазначені положення щодо строків перерахування коштів, та те, що акт перевірки, складення якого свідчить про закінчення перевірки платника, був складений контролюючим органом 31 березня 2014 року, зазначена сума бюджетного відшкодування мала бути перерахована з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в строк до 14 квітня 2014 року включно.

Водночас, факт чого не заперечується учасниками справи, у вказаний строк зазначена сума коштів на користь позивача перерахована не була, що також підтверджується висновками суду, до яких він прийшов за наслідком розгляду справи №826/8940/14, рішення у якій набрало законної сили.

Крім того, відповідачами не було надано доказів перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку і станом на день розгляду справи судом.

З урахуванням абз. 2 пункту 200.15 статті 200 ПК України та згідно з положеннями Постанови Кабінету Міністрів України № 39 від 17 січня 2011 року «Про затвердження порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість», відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється органами Державного казначейства України за висновками податкових органів або за рішенням суду.

Факт виникнення права позивача на отримання бюджетного відшкодування ПДВ з державного бюджету за грудень 2013 року встановлено в судовому порядку на підставі судового рішення по справі № 826/8940/14, а тому ці обставини, згідно вимог ч. 4 статті 78 КАС України, не потребують додаткового доказування при розгляді даної справи.

Відповідно до вимог п. 200.23 ПК України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

З аналізу наведених положень вбачається, що у платника податку, який не отримує бюджетне відшкодування в порядку та строки, визначені статтею 200 ПК України (при цьому застосуванню підлягають строки, визначені тією редакцією статті, яка була чинна на час виникнення у платника податку права бюджетне відшкодування), виникає право на нарахування пені на суму такої заборгованості на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

При цьому, чинним законодавством не передбачено, що стягнення пені, нарахованої на суму наявної бюджетної заборгованості по ПДВ, можливе та здійснюється лише після фактичного погашення платнику цієї заборгованості.

Так, при вирішенні справи № 21-131а14, Верховний Суд України в постанові від 03 червня 2014 року встановив, що неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв'язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред'явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Аналогічна позиція була неодноразово висловлена і Вищим адміністративним судом України, зокрема, при розгляді справ №№ К/800/38736/14, К/800/52283/13, К/9991/74800/12, К/800/35653/14.

Отже, оскільки сума бюджетного відшкодування в розмірі 2 396 267, 00 грн. не була відшкодована позивачу, відповідно до вимог п. 200.23 статті 200 ПК України, вона є заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, на яку має бути нарахована пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Так як останнім днем строку вчинення відповідачами передбачених статтею 200 ПК України (в редакції, чинній на момент подання позивачем заяви про повернення суми бюджетного відшкодування) дій щодо відшкодуванню позивачу суми заборгованості, як було встановлено судом вище, було 14 квітня 2014 року, сума в розмірі 2 396 267, 00 грн. набула статусу заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість починаючи з 15 квітня 2014 року.

При цьому, відповідно до положень Постанови Правління Національного банку України від 14 квітня 2014 року № 212, з 15 квітня 2014 року облікова ставку Національного банку України встановлювалась на рівні 9,5%.

Враховуючи зазначене, за період з 15 квітня 2014 року по 22 квітня 2015 року (373 дні), розмір передбаченої п. 200.23 статті 200 ПК України пені, нарахованої на суму заборгованості бюджету з відшкодування позивачу податку на додану вартість в розмірі 2 396 267, 00 грн., становить 279 161, 82 грн., як це було вірно визначено позивачем в долученому до матеріалів справи розрахунку пені від 22 квітня 2015 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність заявлених позивачем вимог про стягнення пені в розмірі 279 161, 82 грн.

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачами не було доведено правомірність прийнятих ними рішень та вчинених дій (бездіяльності).

Згідно з вимогами статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Беручи до уваги наведене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 487, 20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» (02660, місто Київ, вулиця Марії Раскової, будинок 11, офіс 600, ) до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві (02094, місто Київ, бульвар Верховної Ради, будинок 24-Б, ) та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (01601, місто Київ, вулиця Терещенківська, будинок 11-А, ) про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» пеню в розмірі 279 161, 82 грн. (двісті сімдесят дев'ять тисяч сто шістдесят одна гривня вісімдесят дві копійки), нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість в розмірі 2 396 267, 00 грн. (два мільйони триста дев'яносто шість тисяч двісті шістдесят сім гривень) за період з 15 квітня 2014 року по 22 квітня 2015 року.

Стягнути в рівних частинах за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» понесені останнім судові витрати у розмірі 487, 20 (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.В. Вовк