Справа № 751/8969/17
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 751/8969/17 Суддя (судді) першої інстанції: Ченцова С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.,

секретар судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспектора роти № 3 БУПП у місті Чернігові Державної патрульної поліції Цибулька Андрія Володимировича на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Інспектора роти № 3 БУПП у місті Чернігові Державної патрульної поліції Цибулька Андрія Володимировича про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора роти № 3 БУПП в м. Чернігові ДПП Цибулько А.В. в якому, зокрема, просить визнати протиправною та скасувати постанову БР № 029939 від 28.11.2017 року про притягнення позивача до відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2018 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_4 строк звернення до суду. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 181388 від 26.11.2017 року, винесену інспектором роти № 3 БУПП у м. Чернігові ДПП Цибулько Андрієм Володимировичем про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу в сумі 1020 гривень. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач Інспектор роти № 3 БУПП у місті Чернігові Державної патрульної поліції Цибулько Андрій Володимирович подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

У справі встановлено, що 26.11.2017 року інспектором роти № 3 БУПП в м. Чернігові ДПП Цибулько А.В. було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 181368, якою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 5 ст. 122 КУпАП та згідно ст. 33 КУпАП накладено адміністративне стягнення за цими статтями у виді штрафу в розмірі 1020 грн. за те, що 26.11.2017 року о 18 год. 15 хв. в м. Чернігові по вул. 77 Гвардійської Дивізії, 1-а, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ 110307», д.н.з. НОМЕР_1, здійснив зупинку на місці позначеному дорожньою розміткою 1.30 (місце стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи в яких встановлено розпізнавальний знак «інвалід»), чим порушив п.п. 8.5.1 Правил дорожнього руху України.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не надано належних доказів в підтвердження обставин вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, правомірність дій інспектора поліції Цибулько А.В. не доведено. Притягнення водія ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності не відповідає меті адміністративного стягнення, що зазначено в ст.23 КУпАП .

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку вказаним відносинам, враховує таке.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП настає в разі зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю», що тягне за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 1.3 пункту 1 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пп.8.4 е п. 8 ПДР дорожні знаки поділяються на групи, та передбачають таблички до дорожніх знаків, які уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.222 цього Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст.122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.74 КАС України).

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний.

З долученого відповідачем та оглянутого судом СD-диску видно, що на ньому містяться відеофайли, здійснені нагрудною відеокамерою патрульного поліції (відеореєстратором). На відеозаписі зафіксована процедура розгляду інспектором поліції справи про адміністративне правопорушення, а саме оголошення позивачу про скоєння ним правопорушення, роз'яснення йому прав, складання і вручення позивачу постанови про адміністративне правопорушення. Проте, з даного відеозапису факт вчинення позивачем правопорушення встановити не можливо, оскільки вказаний відеоматеріал не містить спростування посилань позивача на те, що він приїхав забрати інваліда І групи.

Крім того, із відеозапису видно, що позивач заперечував проти вчинення правопорушення, не визнавав себе винним під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення. Проте, інспектором поліції жодного письмового пояснення у них відібрано не було.

Також, відповідачем не додано до постанови жодних схем, таблиць, фотоматеріалів, відеоматеріалів тощо, а також пояснень свідків, що свідчило би про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

Так, 23 лютого 2018 року в судовому засіданні в суді першої інстанції, свідок ОСОБА_5, яка також присутня на відеозаписі, пояснила, що вона приїхала із ОСОБА_4 до ТЦ «Голівуд» забрати маму та сестру - інваліда 1 групи. До них підійшов поліцейський та сказав, що вони стали не на тому місці. В той момент поруч, на місце, де визначено для автомобіля інваліда ставили автомобіль інші машини «вищого статусу», поліцейський на це не звертав увагу.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду, проаналізувавши вищевикладене, погоджується з висновком суду першої інстанції, що притягнення водія ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності не відповідає меті адміністративного стягнення, що зазначено в ст.23 КУпАП, а постанова інспектора роти № 3 БУПП в м. Чернігові ДПП Цибулько А.В. від 26.11.2017 року відносно ОСОБА_4 винесена з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства, тому підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначені норми приписують обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечував, з чим не погоджувався відповідач, останній зобов'язаний подати докази на спростування таких заперечень.

З матеріалів справи не видно, що такий обов'язок суб'єктом владних повноважень виконано.

Враховуючи наведене, вина ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, не доведена та не підтверджується належними доказами, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 271, ст. 272, ст. 286, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 3 БУПП у місті Чернігові Державної патрульної поліції Цибулька Андрія Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Я.Б.Глущенко

О.Є.Пилипенко