Справа № 826/2766/16
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

м. Київ

04 квітня 2018 року 17:57 № 826/2766/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Пащенка К.С., суддів Чудак О.М., Шейко Т.І., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України

в місті Києві,

Головного управління Національної поліції в місті Києві,

Міністерства внутрішніх справ України,

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,

зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, зобов'язання вчинити певні дії.

Водночас, позивач звернувся до суду з заявою про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.02.2016 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, а також призначено до судового розгляду.

Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ від 12.10.2017 № 7928 справу передано на розгляд судді Пащенко К.С.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вказану заяву та просив її задовольнити.

Представник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві та Головного управління Національної поліції в місті Києві заперечував проти задоволення такої заяви, посилаючись на її необгрунтованість.

Крім того, представником Міністерства внутрішніх справ України до суду було надано клопотання про залишення позову без розгляду, в якому останній зазначив, що вказані позивачем причини пропуску строку для звернення з позовною заявою до суду не є поважними.

При цьому, вказана заява позивача обґрунтована тим, що Головним управлінням МВС України в м. Києві прийнято наказ № 1038 о/с від 06.11.2015 в частині звільнення з 06.11.2015 у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я, особи слідчого відділу Голосіївського районного управління згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Таким чином, позивач стверджує, що 31.11.2015 знаходився на службі коли його повідомили про те, що вищезазначеним наказом його було скорочено, та в той же день видали копію наказу та трудову книжку.

Позивач зазначає, що 01.12.2015 у зв'язку із хворобою жінки та необхідності догляду за малолітньою донькою, приїхав до с. Помоклі, вул. Щорса, буд. 16, Переяслав-Хмельницького району Київської області із 01.12.2015 до 05.02.2016.

Таким чином, позивач акцентує увагу суду на тому, що в нього була нагальна необхідність піклуватися про хвору жінку та малолітню доньку, виїхавши до с. Помоклі, вул. Щорса, буд. 16, Переяслав-Хмельницького району Київської області із 01.12.2015 до 05.02.2016, тому саме останній і просить суд вважати дані обставини поважними причинами пропуску звернення до суду.

Крім того, позивач зазначає, що докази його відсутності в місті Києві та догляду за дитиною в період хвороби жінки, у зв'язку з чим виникли інші обставини, що змусили доглядати за дитиною та знаходитись у с. Помоклі додані до заяви. Також позивач стверджує, що після повернення до Києва одразу звернувся до суду із позовом.

Вирішуючи по суті заяву позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, проаналізувавши наведені сторонами обставини та наявні у матеріалах позовної заяви докази, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Судом також враховується те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами ст. 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення ст. 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. France Європейський суд зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому, як випливає з рішення Європейського суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, як свідчить позиція Європейського суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Проаналізувавши у сукупності наведені позивачем у заяві доводи та наявні у матеріалах справи докази, з метою забезпечення права позивача на звернення до суду, зважаючи на незначний пропуск строків, колегія вважає вказану заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, у зв'язку з чим пропущений позивачем строк звернення до суду, підлягає поновленню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 121, 122, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

2. Відмовити представнику Міністерства внутрішніх справ України у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду.

Ухвала, відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України, набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К.С. Пащенко

Судді О.М. Чудак

Т.І. Шейко

Повний текст ухвали виготовлено 10.04.2018.