Справа № 808/266/18
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2018 року

справа № 808/266/18

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю,

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В. ,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2018 року (головуючий суддя Стрельнікова Н.В.)

у справі № 808/266/18

за позовом Державного підприємство «Дослідне господарство «Таврія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України»,

до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області,

про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Дослідне господарство «Таврія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» звернулось до суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 15.01.2018 по зведеному виконавчому провадженню №44561389, якою накладено арешт на 2163 га посівів озимої пшениці.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що незважаючи на той факт, що в судах знаходиться спір про вже накладений зі значним перевищенням сум зведеного виконавчого провадження арешт на майно державного підприємства, державним виконавцем накладений новий арешт на всі посіяні площі господарства - 2163 га озимої пшениці без визначення конкретних полів, на яких знаходяться посіви озимої пшениці, кадастрових номерів полів та сівозмін. В спірній постанові про опис та арешт майна вказане місцезнаходження посівів за юридичною адресою господарства. Крім того, з урахуванням інформації про закупівельні ціни на продукцію пшениці по Україні станом на 14 вересня 2017 року арешт накладено по мінімальним цінам на пшеницю на загальну вартість 35401410,03 грн. майбутнього врожаю, що разом з накладеними раніше арештами значно перевищує всі можливі витрати в межах зведеного виконавчого провадження.

Також відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен був зупинити вчинення виконавчих дій та передати виконавчі документи до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, між тим, державним виконавцем до цього часу не виконано постанову Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 808/33/17.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.02.2018 адміністративний позов задоволено.

Враховуючи наявність судового рішення у справі №808/33/17, яке набрало законної сили, суд дійшов висновку про протиправність постанови Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про опис та арешт майна (коштів) боржника від 15.01.2018 по зведеному виконавчому провадженню №44561389.

Крім того, судом встановлено, що державним виконавцем накладено арешт та складено опис майна, яке на час складення спірної постанови ще не існує, а тому і скласти опис такого майна не є можливим. Державним виконавцем не доведено дотримання під час складення спірної постанови вимог ч.3 ст. 56 та ч.6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» щодо звернення стягнення на майно боржника у розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач зазначає, що оскільки ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.11.2017 зупинено виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 20.02.2017 та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 по справі №808/33/17 до вирішення судом касаційної інстанції остаточного рішення, дії державного виконавця щодо винесення спірної постанови є правомірними та такими що відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження». Мораторій на примусову реалізацію майна підприємства в даному випадку не розповсюджується у зв’язку з наявністю на виконанні виконавчих документів про стягнення заборгованості по виплаті єдиного соціального внеску та судових рішень, стягувачами за якими є державні підприємства. Крім того, зернові культури не є основними засобами виробництва, а отже на них не розповсюджується дія мораторію згідно Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна». Також жодною нормою не заборонено виконавцю звертати стягнення на майно боржника, вартість якого становить більше, ніж вартість заборгованості за виконавчим провадженням.

Апеляційну скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 03.04.2018.

Повноважні представники сторін у судове засідання не з’явились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Неприбуття у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.9 ст. 205, п.2 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Спірним в межах даної справи є питання правомірності винесеної постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 15.01.2018 по зведеному виконавчому провадженню №44561389, якою накладено арешт на майбутній врожай озимої пшениці позивача.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - Державне підприємство «Дослідне господарство «Таврія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» відповідно до Статуту є державним підприємством, засновником якого є Національна академія аграрних наук країни з часткою, що належить державі в статутному капіталі, 100%.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження №44561389 в кількості 19 проваджень про стягнення з Державного підприємства «Дослідне господарство «Таврія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» загальної суми 12481706,83 грн.

15.01.2018 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника у зведеному виконавчому провадженні №44561389 про накладення арешту на майбутній врожай озимої пшениці 2018 року, що розташований на земельних ділянках боржника на площі 2163 га за адресою: Запорізька область, Веселівський район, селище Таврія, вул. Центральна, 6, та прилегла територія.

Як зазначено у вказаній постанові, на описане майно накладено арешт та встановлено обмеження права користування ним: заборонено відчужувати, псувати, знижувати, збір врожаю здійснювати тільки в присутності представника ДВС або за попереднім погодженням.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 808/33/17, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017, за результатами розгляду спору між тими з сторонами зобов’язано Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області провести виконавчі дії по зведеному виконавчому провадженню № 44561389/7 в порядку, визначеному ст.ст. 34, 35, та 37 Закону України «Про виконавче провадження» та застосувати положення ч. 3 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» - надіслати виконавчі документи по зведеному виконавчому провадженню до центрального органу виконавчої влади для безспірного списання коштів на рахунок органу державної виконавчої служби або стягувачів та зупинити вчинення виконавчих дій по зведеному виконавчому провадженню в порядку ст.ст. 34 та 35 Закону України «Про виконавче провадження» до моменту повідомлення про перерахування коштів на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або стягувачу.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.11.2017 у справі № К/800/18923/17 виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 22.02.2017 та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 зупинено до закінчення касаційного розгляду справи. На даний час справа перебуває на розгляді у Верховному Суді.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд погоджується з відповідачем про відсутність у державного виконавця перешкод у проведенні виконавчих дій за вказаним зведеним виконавчим провадженням станом на час прийняття постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 15.01.2018.

Разом з тим, з огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність означеної постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно із ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 6 ч.3 ст. 18 цього Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

За правилами ч.1 ст.48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частин 5 та 6 ст.48 Закону № 1404-VIII у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника (ч.5 ст.56 цього Закону).

Відповідно до ч.3 ст.56 Закону № 1404-VIII арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Отже вказаними нормами Закону встановлено можливість арешту рухомого майна виконавцем лише після його опису, при цьому сам опис майна відбувається виключно у присутності понятих (ч. 2 ст. 22 Закону).

В даному випадку арешт та опис майна відбувались без участі понятих, що є прямим порушенням ст. 22 Закону № 1404-VIII незважаючи на те, що постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника від 15.01.2018 підписана з боку боржника заступником директора підприємства.

Відповідно до п.10 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 р. за № 1302/29432, у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані, зокрема, назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо).

Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Виходячи з встановлених судом обставин, суд погоджується з доводами позивача про відсутність ідентифікації описаного спірною постановою майбутнього врожаю озимої пшениці з огляду на визначене в цій постанові місце його розташування, а саме: на земельних ділянках боржника на площі 2163 га за адресою Запоріька область, Веселівський район, с. Таврія, вул. Центральна, буд. 6, що фактично є місцезнаходженням юридичної особи, без встановлення номерів полів і кадастрових номерів земельних ділянок.

Також апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про недотримання виконавцем під час складання спірної постанови вимог ч. 3 ст. 56 та ч.6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження». Твердження відповідача з цього приводу, що остаточна вартість описаного майна можлива бути визначена суб’єктом оціночної діяльності, в даному випадку є помилковим, оскільки вже на стадії арешту та опису майна боржника таке майно має бути ідентифіковано та описано з врахуванням суми стягнення, тим більш, що майбутній врожай, як плоди в розумінні ст.189 ЦК України, не є неподільною річчю.

За даними відкритої статистичної інформації, наданої позивачем, регіон Запорізької області дає врожайність пшениці на рівні 35,9 центнерів з одного гектару (збирання врожаю сільськогосподарських культур станом на 01 листопада 2017 року), отже з урахуванням даних про закупівельні ціни на продукцію пшениці по Україні станом на 14 вересня 2017 року - 4559 грн. за одну метричну тону, відповідачем накладено арешт на майбутній врожай по мінімальним цінам на пшеницю вартістю 35 401 410,03 грн., що разом з накладеними раніше арештами значно перевищує всі можливі витрати в межах зведеного виконавчого провадження.

Таким чином, накладення виконавцем арешту на весь майбутній врожай, розташований на невизначених в постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника від 15.01.2018, 2163 га земельних ділянках, не відповідає вимогам Закону № 1404-VIII.

З приводу пояснень відповідача, що 15.01.2018 державним виконавцем здійснено вихід за юридичною адресою боржника з метою виявлення та проведення опису майна, на яке можливо звернути стягнення, і встановлено наявність майбутнього врожаю озимої пшениці на земельних ділянках боржника на площі 2163 га згідно листа боржника від 27.12.2017 № 28, суд зазначає, що наведенні відповідачем обставини не звільніють державного виконавця від обов’язку проводити виконавчі дії у повній відповідності з вимогами Закону № 1404-VIII і реалізацією наданого йому ст..18 цього Закону права безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх, одержувати від інших осіб необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки, іншу інформацію.

Відповідно до ст.24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

З огляду на вищевикладене, спірна постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника) від 15.08.2018 не є такою, що винесена відповідачем на підставі закону, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність означеної постанови та її скасування.

Суд першої інстанції під час розгляду справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення задоволення портову. Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2018 року у справі № 808/266/18 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко