Справа № 686/25562/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/25562/17

Головуючий у 1-й інстанції: Мазурок О.В.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

11 квітня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2018 року (повний текст якого складено 27 лютого 2018 року у м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону № 1 роти № 2 управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Костриби Дениса Юрійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :
у грудні 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора батальйону № 1 роти № 2 управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Костриби Дениса Юрійовича, Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАА № 239367 від 17 грудня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121-2 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він правопорушення у якому його визнано винним не вчиняв, так як не здійснював посадку (висадку) пасажирів поза межами посадкового майданчика, в той час як інспектором порушено вимоги законодавства при складанні постанови та безпідставно не враховано його пояснення щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2018 року позов задоволено. Скасовано постанову, винесену інспектором батальону №1 роти №2 управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Кострибою Денисом Юрійовичем серія ЕАА № 239367 від 17 грудня 2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи. Так, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції при вирішенні даної судової справи не взято до уваги невідповідність пояснень позивача обставинам, що зафіксовані на відеозаписі із нагрудного відеореєстратора та суд, всупереч вимогам ч. 2 ст. 9 КАС України, вийшов за межі позовних вимог.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу у наданий судом строк відповідно до ст. 304 КАС України.

Сторони, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17.12.2017 інспектор батальйону №1 роти №2 управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Костриба Д.Ю. виніс постанову серії ЕАА №239367 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121-2 КУпАП.

Зі змісту вказаної постанови слідує, що 17.12.2017 о 15:38:10 позивач, рухаючись транспортним засобом Merсedes-Benz 312 D у режимі маршрутного таксі номер 32 здійснив зупинку для висадки пасажирів за межами заїзного карману зупинки "Оазис" , перебуваючи у крайній лівій смузі для руху транспортних засобів, чим порушив п. 15.1. ПДР України.

Не погоджуючись із даною постановою, позивач звернувся до суду з вимогою про її скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу працівниками поліції не роз`яснено прав та обов`язків, і останній не здійснював зупинку для висадки пасажирів за межами заїзного карману зупинки "Оазис", перебуваючи у крайній лівій смузі для руху транспортних засобів, у зв`язку із чим постанова серії ЕАА № 239367 від 17 грудня 2017 року підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 15.1. Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Згідно з ч. 2 ст. 121-2 КУпАП порушення водіями транспортних засобів, що працюють у режимі маршрутних таксі, правил зупинки під час здійснення посадки (висадки) пасажирів тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Даючи правову оцінку доводам апелянта щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, колегія суддів враховує наступне.

Так, апелянт вказує на те, що позивач цілеспрямовано здійснив маневр перестроювання з лівої смуги в праву, з метою висадки пасажирів за межами заїзного карману зупинки "Оазис", що зафіксовано на відеозаписі із нагрудного відеореєстратора.

Разом з тим, при огляді відеозапису із нагрудного реєстратора, що наданий відповідачем, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач зупинився на вимогу червоного сигналу світлофора у крайньому правому ряді для руху транспортних засобів перед стоп-лінією світлофора і як тільки автомобіль повністю зупинився, двоє осіб покинули авто.

Водночас, на вказаному відеозаписі зафіксовано пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких двоє пасажирів вийшли з транспортного засобу без його на те дозволу, на слова "не виходити" не реагували, а зупинити пасажирів він не встиг. Тобто, позивач цілеспрямовано не здійснював зупинку для висадки пасажирів за межами заїзного карману зупинки "Оазис".

Крім того, позивач перебував у крайньому правому ряду, в той час як в оскаржуваній постанові зазначено про те, що останній здійснив висадку пасажирів перебуваючи у крайній лівій смузі, тобто фактично на проїзну частину, що не відповідає обставинам, зафіксованим на вказаному відеозаписі.

Таким чином, судом першої інстанції в повній мірі досліджено наявні в матеріалах справи докази, які не підтверджують вчинення позивачем порушення, передбаченого ч. 2 ст. 121-2 КУпАП.

Не вбачає колегія суддів і порушення судом першої інстанції норм ч. 2 ст. 9 КАС України щодо виходу за межі позовних вимог, враховуючи, що позивач звертався з позовною вимогою про скасування постанови серія ЕАА № 239367 від 17 грудня 2017 року, яку і було задоволено судом першої інстанції, в той час як доводи апеляційної скарги не містять будь-якого правового обґрунтування з посиланням на те, яку саме вимогу задоволено судом першої інстанції, що не була заявлена позивачем.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивач не порушив вимоги п. 15.1. ПДР України, а відтак оскаржувана постанова, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121-2 КУпАП підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог та не підтверджують неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального, то підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 квітня 2018 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.