Справа № 814/2318/17
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 р. № 814/2318/17
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагаря В.С., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, пров. Сонячний, 1, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500

до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.10.2017 р. № НОМЕР_1,

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернулась Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.10.2017 р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 294668,15 грн.

Ухвалою від 09.11.2017 р. судом відкрито провадження по справі №814/2318/17 та призначено до розгляду.

15.12.2017 р. набув чинності Закон України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів №2147-VIII від 03.10.2017, згідно з яким КАС України викладений в новій редакції.

В судовому засіданні 20.12.2017 року суд ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийнято на підставі висновків перевірки, які не відповідають фактичним обставинам. У діях позивача відсутні ознаки порушення, оскільки відсутній факт не оприбуткування готівкових коштів.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв'язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог законодавства з боку позивача.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі наказу ГУ ДФС у Миколаївській області "Про проведення фактичної перевірки" № 1673 від 18.09.2017 року, на підставі 80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України та направлень на перевірку №2001/14-29-03-43, №2002/14-29-03-43, було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1, що здійснює господарську діяльність в магазині, за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Синякова, 6/45.

За наслідками перевірки ГУ ДФС у Миколаївській області складено акт №0164/14/29/14/НОМЕР_2 від 19.09.2017 року, висновком якого є порушення позивачем підпункту 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (далі - Положення № 637), а саме: неоприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень на підставі звітних чеків у КОРО №р13 від 17.07.2017 р. за 19.08.2017 р. не оприбутковано готівкові кошти у сумі 1800 грн. (фіскальний звітний чек не було роздруковано), наступний фіскальний звітний чек №1269 було роздруковано 20.08.2017 р. о 08-16 год. на загальну суму 2086,09 грн. У КОРО №р12 від 07.02.2017 р. за 13.04.2017 р. не оприбутковано готівкові кошти на суму 29200 грн. (фіскальний звітний чек не було роздруковано), наступний фіскальний звітний чек №1050 було роздруковано 14.04.2017 р. о 16:13 год. на загальну суму 29200 грн. та за 06.09.2017 р. не оприбутковано готівкові кошти у сумі 27933,63 грн. (фіскальний звітний чек не було роздруковано), наступний фіскальний звітний чек №1174 було роздруковано 07.09.2017 р. о 07:12 год. на загальну суму 27933,03 грн. Всього несвоєчасно оприбутковано готівкових коштів на суму 58953,63 грн.

На підставі висновків акту перевірки №0164/14/29/14/НОМЕР_2 від 19.09.2017 року, відповідачем 03.10.2017 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 294 668,15 грн.

Вважаючи неправомірними висновки відповідача, викладені в Акті перевірки, та не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся з даним позовом до суду.

Щодо порядку проведення фактичної перевірки, суд зазначає наступне.

Згідно з пп.75.1.3. п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України (далі - ПК України), фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Так, фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 призначена наказом ГУ ДФС у Миколаївській області від 18.09.2017 р. №1637 на підставі п.п.80.2.2. п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України. Направлення на перевірку від 18.09.2017 р. №2001/14-29-03-43, №2002/14-29-03-43 були пред'явлені старшому продавцю ОСОБА_2, що підтверджується підписом останньої від 19.09.2017 р., яка допустила уповноважених осіб відповідача до проведення перевірки.

Фактична перевірка проводилася у присутності позивача, про що свідчить відповідний запис в п.1.6 акту фактичної перевірки.

Отже, допуск до проведення перевірки відбувся, тому надалі предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового й іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Тобто саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити запитання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізуючи своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом під час призначення податкової перевірки.

По суті встановлених правопорушень суд зазначає наступне.

Пунктом 1.2 Положення №637 визначено поняття оприбуткування готівки як проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку (абзац 2 пункту 2.6 Розділу 2 Положення №637).

Згідно з пунктом 2.6 розділу 2 Положення № 637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій або використанням розрахункових книжок оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій (даних розрахункових книжок).

Тобто, саме на підставі Z-звіту здійснюється оприбуткування готівки, прийнятої через РРО.

Відповідно до абзацу 3 пункту 1 Указу Президента України Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки від 12.06.1995 № 436/95 (далі - Указу №436/95) за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки застосовується штраф у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках реєстратора розрахункових операцій та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність, передбачена абзацом 3 пункту 1 Указу № 436/95.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 13.04.2017 р. з 13:15 год. до 18:25 год. в магазині, в якому позивач здійснює господарську діяльність, проводилось обслуговування електричних мереж у зв'язку з перегоранням запобіжника ПН-2; 19.08.2017 р. з 11:00 год. до 19:00 год. проводилось обслуговування електричних мереж у зв'язку із заміною комутаційного апарату (АВ 80А); 06.09.2017 р. з 15:00 год. до 16:50 год. проводилось обслуговування електричних мереж порушення роботи розеточного блоку, що підтверджено довідкою ФОП ОСОБА_3 від 05.10.2017р., яка дана за місцем вимоги про те, що з ФОП ОСОБА_1 укладений договір №7 від 01.07.2016 р. на виконання робіт з технічного обслуговування та поточного ремонту електрообладнання та електричних мереж.

Як зазначив позивач, саме у звязку з припиненням постачання електроенергії відповідальна особа позивача не встигла роздрукувати фіскальні звітні чеки Z-звіт за 13.04.2017 р., 19.08.2017 р., 06.09.2017 р., тому вони були роздруковані наступним днем перед початком робочого дня, а саме: фіскальний звітний чек №1050 було роздруковано 14.04.2017 р. о 16:13 год. на загальну суму 29200 грн., фіскальний звітний чек №1269 було роздруковано 20.08.2017 р. о 08-16 год. на загальну суму 2086,09 грн., фіскальний звітний чек №1174 було роздруковано 07.09.2017 р. о 07:12 год. та були зроблені відповідні записи в КОРО.

На виконання вищевказаних вимог позивачем належним чином роздруковані та вклеєні Z-звіти до КОРО після відновлення постачання електроенергії (роботи РРО) наступного дня.

Отже, посилання відповідача на факт, що позивачем не здійснено оприбуткування готівки у повній сумі їх фактичних находжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО є безпідставними, оскільки аналізуючи наведені вище норми права, наявність підклеєного у КОРО платника податків фіскального звітного чеку РРО (даних - РК) є фактом здійснення обліку готівки у КОРО. Натомість, щоденний запис про рух готівки та суми розрахунків у КОРО - це лише звіт про фактичне надходження готівкових коштів до каси. Наявність такого запису з порушенням процедури внесення такої інформації не свідчить про факт ненадходження грошових коштів до каси, її неоприбуткування, а може означати лише порушення порядку ведення КОРО.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що об'єктивною стороною такого правопорушення як неоприбуткування готівки, є приховування виручки, тоді як проведення готівкових коштів через РРО із роздрукуванням фіскальних чеків сум розрахунків та належним заповненням у КОРО сум розрахунків є свідченням їх занесення до фіскальної пам'яті, що виключає приховування відповідної суми виручки, суд вбачає відсутність в даному випадку у контролюючого органу підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення норми п. 2.6 гл. 2 Положення № 637.

Враховуючи вищенаведене, позивач не приховував виручки та не ухилявся від оприбуткування готівки, а не виконав своєчасно щоденний друк Z-звіту, у зв'язку з відсутністю електроенергії.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач, на переконання суду, обґрунтував та довів протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та такими, що підлягає скасуванню, а відтак адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо відшкодування понесених позивачем витрат пов'язаних із проведенням експертизи, слід зазначити наступне.

Експертиза акту перевірки ГУ ДФС у Миколаївській області №0164/14/29/14/НОМЕР_2 від 19.09.2017 року була проведена за ініціативою позивача поза судовим розглядом справи, а тому не може вважатися витратами пов'язаними із судовим розглядом справи, а отже підстави для відшкодування таких витрат відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (пров. Сонячний, 1, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500 ідентифікаційний код НОМЕР_2) до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001 ) - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) від 03.10.2017 р. № НОМЕР_1.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 547) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (пров. Сонячний, 1, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500 НОМЕР_2) судові витрати в розмірі 8000 грн. (вісім тисяч гривень) сплачені за платіжним дорученням №1708 від 11.10.2017 р.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 04.04.2018 р.

Суддя В. С. Брагар