Справа № 826/6004/16
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 квітня 2018 року 13:41 № 826/6004/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Каракашьяна С.К., суддів Григоровича П.О., Смолія І.В., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представників сторін: від позивача - ОСОБА_1, від відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Дочірнього підприємства "Мілкіленд-Україна" ОСОБА_6
до Національного банку України Фонд гарантування вкладів фізичних осіб Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк"
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулися ОСОБА_6, Дочірнє підприємство "Мілкіленд-Україна" з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Український Професійний Банк", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії.

Так, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, позивачі просять суд :

«Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України щодо визначення ОСОБА_6 та Дочірнього підприємства «Мілкіленд-Україна» пов'язаними особами/контролерами та остаточними ключовими учасниками у структурі власності Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк».

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Національний банк України внести зміни до відомостей про структуру власності Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк», будь-яких інших звітних даних та джерел інформації, виключивши з числа пов'язаних осіб/контролерів та остаточних ключових учасників у структурі власності банку ОСОБА_6 та Дочірнє підприємство «Мілкіленд-Україна»».

Позивачами не було надано будь - якої конкретизації позовних вимог стосовно звітних даних та джерел інформації, щодо яких позивачі просять вчинити дії.

Предметом адміністративного позову є наявність відомостей щодо ОСОБА_6 та ДП «Мілкіленд-України» як пов'язаних осіб/контролерів та ключових учасників у структурі власності ПАТ «УПБ», що опублікована на офіційному сайті Національного банку України.

При цьому позивачі стверджують, що дану інформацію було розміщено безпідставно, оскільки розміщення інформації не було передбачено відповідним нормативним актом, а позивачі не є пов'язаними особами або контролерами банку.

Відповідачами позовні вимоги заперечуються з підстав правомірності дій та відсутності владних (управлінських) функцій при визначенні позивачів в якості пов'язаних осіб.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

28.05.2015 р. Правлінням Національного банку України прийнято Постанову № 348 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» до категорії неплатоспроможних», на підставі чого Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 107 від 28.05.2015 р. «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «УПБ», згідно з яким з 29.05.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «УПБ» Пантіну Любов Олександрівну. Тимчасову адміністрацію було запроваджено строком на три місяці: з 29.05.2015 р. по 28.08.2015 р.

Постановою Правління Національного банку України від 21 травня 2015 року №328 було затверджено Положення про порядок подання відомостей про структуру власності банку (далі за текстом - Положення про структуру).

Приписами пункту 3 Постанови № 328 встановлено, що банкам необхідно протягом двох тижнів із дня набрання чинності Постановою № 328, а саме - до 8 червня 2015 року, подати до Національного банку України (далі - Національний банк) відомості про свою структуру власності в паперовому та в електронному вигляді згідно з додатками 1 - 3 до Положення про структуру, а також визначене Положенням про структуру схематичне зображення структури власності банку станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності пов'язаних із банком осіб" і на дату подання цих відомостей до Національного банку України.

Судом встановлено, а сторонами не заперечується, що 26.08.2015 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Український Професійний Банк" було сформовано та подано до Національного банку України інформацію щодо структури власності банку (вих. № 01-08/4079 від 26.08.2015) на паперовому носії за місцезнаходженням Національного банку України, та того ж дня, 26.08.2015, у форматі PDF-файлів на електронну адресу Департаменту реєстраційних питань та ліцензування (згідно вимог ч. 2 п. 3 Постанови № 328).

Вказана інформація про структуру власності банку, отримана 26.08.2015 Національним банком України та була 26.08.2015 розміщена на офіційному сайті Національного банку України. При цьому, дана інформація датована 10.08.2015р.

В даній інформації було зазначено, що ОСОБА_6 не є власником істотної участі у банку. Проте, у графі «Опис взаємозв'язку особи з банком» зазначено наступне:

«За договором фінансової поруки через юридичні особи «Мілкіленд Н.В.», (Milkiland N.V.), (Нідерланди), якій належить ДП «Мілкіленд Україна», (ідентифікаційний код НОМЕР_1), частка 100%. Контролер компаній «Мілкіленд Н.В.» (Milkiland N.V.), (Нідерланди), та ДП ««Мілкіленд Україна». »

Також, внизу таблиці було зазначено :

«У зв'язку з тим, що ПАТ «УПБ» отримало стабілізаційний кредит від Національного банку України, згідно Кредитного договору № 19 від 24.03.2014 року. Одним із видів забезпечення за кредитним договором, укладеним між ПАТ «УПБ» та Національним банком України є порука Дочірнього підприємства «Мілкіленд-Україна» (ідентифікаційний код НОМЕР_1), згідно відповідного договору.

Згідно частини другої пункту 2.1. Положення про надання Національним банком України стабілізаційних кредитів банкам України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від « 13» липня 2010 року № 327, Національний банк приймає основне забезпечення, визначене в підпунктах 1.12 - 1.15 пункту 1 додатка 1 до цього Положення, за вищим коригуючим коефіцієнтом за умови укладання договору фінансової поруки з власником істотної участі в банку/контролером (за його згодою) на суму кредиту та процентів за три місяці користування ним.

Враховуючи вищезазначені обставини та факти, є всі підстави вважати, що згідно положень Закону України «Про банки і банківську діяльність» ОСОБА_6 є контролером ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» та відповідно разом із ДП «Мілкіленд-Україна» є пов'язаними особами з ПАТ «УПБ».»

При цьому, зазначена звітність визначена як Додаток 2 до положення про порядок подання відомостей про структуру власності банку.

Суд щодо цього висловлює наступне.

Додаток 2 до Положення про порядок подання відомостей про структуру власності банку (пункт 11 розділу II), затверджений Постановою Правління Національного банку України від 21 травня 2015 року №328 в редакції, яка діяла на момент подання інформації, не містить жодних визначень щодо наведення будь - яких відомостей поза таблицею.

Не містить зазначене Положення, на відміну від інших актів Національного Банку України, і можливостей визначення пов'язаними особами в тексті додатку чи в структурі права власності взагалі.

Отже, подання вказаної інформації Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Український Професійний Банк", та її наступне розміщення Національним Банком України було здійснено всупереч встановленим самим Національним Банком актам, оскільки відомості містили інформацію, розміщення якої передбачено не було.

Суд не погоджується з позицією відповідачів про те, що розміщення інформації було здійснено уповноваженою особою, як керівником банку, а не як суб'єктом владних повноважень. При цьому, суд виходить з наступного.

Рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Таким чином, оскільки Фонд є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Щодо прав позивачів, порушених вищезазначеним розміщенням, суд відзначає наступне.

Як встановлено вище, судом розміщення даної інформації щодо позивачів на сайті Національного Банку України відбулося в межах оприлюднення звітності, яка не передбачала визначення позивачів пов'язаними особами чи контролерами.

Зазначена обставина, в свою чергу, виключає й порушення прав позивачів в публічних правовідносинах, оскільки не тягне за собою будь - яких наслідків для позивачів. При цьому суд враховує, що спростування недостовірної інформації не може бути предметом адміністративного спору.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, вищезазначеними правовими нормами обов'язковою умовою звернення до суду передбачено наявність порушеного права, що, на думку суду, є самостійною підставою для відмови у позові, у разі відсутності такої умови.

Щодо вимог позивача внести зміни до будь-яких інших звітних даних та джерел інформації, виключивши з числа пов'язаних осіб/контролерів та остаточних ключових учасників у структурі власності банку ОСОБА_6 та Дочірнє підприємство «Мілкіленд-Україна», суд відзначає наступне.

Так, на відміну від Положення про порядок подання відомостей про структуру власності банку, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 21 травня 2015 року №328, інші нормативні акти передбачають як можливість визначення пов'язаних осіб/контролерів, так і наслідки, які настають для визначених осіб.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», для цілей цього Закону пов'язаними з банком особами є:

1) контролери банку;

2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку;

3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку;

4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи;

5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку;

6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб;

7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 цієї частини;

8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі;

9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк зобов'язаний подавати Національному банку України інформацію про пов'язаних із банком осіб у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України.

Ч. 3 ст. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає, що Національний банк України при здійсненні банківського нагляду має право визначати пов'язаними з банком особами фізичних та юридичних осіб, зазначених у пунктах 1-9 частини першої цієї статті, за наявності ознак, визначених у нормативно-правових актах Національного банку України, з урахуванням характеру взаємовідносин, операцій та наявності інших зв'язків із банком. Про таке рішення Національний банк України не пізніше наступного робочого дня повідомляє відповідний банк. У такому разі особа вважається пов'язаною з банком, якщо банк протягом 15 робочих днів із дня отримання повідомлення Національного банку України про визначення особи пов'язаною з банком не доведе протилежного.

Відповідно до ч. 4 ст. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», особа, визначена рішенням Національного банку України пов'язаною з банком особою, чи такий банк можуть оскаржити в установленому законом порядку рішення Національного банку України про визначення особи пов'язаною з банком особою, а в разі притягнення такої особи до передбаченої законом відповідальності - оспорити підстави рішення Національного банку України про її визначення пов'язаною з банком особою.

Наведені норми Закону України «Про банки і банківську діяльність» вказують, що Національний банк України може прийняти рішення щодо визначення пов'язаними з банком осіб, зазначених у пунктах 1-9 частини першої цієї статті, за наявності ознак, визначених у нормативно-правових актах Національного банку України, з урахуванням характеру взаємовідносин, операцій та наявності інших зв'язків із банком.

Відповідно до Законів України «Про Національний банк України», «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон), інших законодавчих актів України з метою визначення пов'язаних із банком осіб, порядку подання банками інформації Національному банку України (далі - Національний банк) про таких осіб, а також ознак, за наявності яких Національний банк має право визначити фізичних та юридичних осіб такими, що є пов'язаними з банком особами, розроблено Положення про визначення пов'язаних із банком осіб, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12 травня 2015 року №315 (далі по тексту - Положення).

Пункт 1 глави 1 розділу ІІ Положення визначає, що банк визначає перелік пов'язаних із банком осіб, який затверджується правлінням банку, відповідно до вимог статті 52 Закону та з урахуванням цього Положення. Особа є пов'язаною з банком із моменту виникнення підстав для визначення такої особи пов'язаною з банком відповідно до вимог зазначеної статті закону.

Згідно з пунктами 1-3 глави 2 розділу ІІ Положення Національний банк може визначати пов'язаною із банком особу відповідно до вимог статті 52 Закону із застосуванням зокрема ознак, зазначених у главі 3 цього розділу.

Національний банк може визначати пов'язаною з банком особу, використовуючи одну або декілька ознак одночасно.

Рішення про визначення юридичних або фізичних осіб пов'язаними з банком особами приймає Комісія з питань визначення пов'язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами (далі - Комісія). Національний банк приймає рішення про визначення юридичної або фізичної особи пов'язаною з банком особою кожного разу, коли Національний банк виявляє підстави для цього. Визначення особи не пов'язаною з банком не перешкоджає наступному визначенню такої особи пов'язаною, якщо для цього виникають підстави.

Національний банк не пізніше наступного робочого дня після прийняття рішення про визначення особи (осіб) пов'язаними з банком засобами електронного зв'язку доводить його до відома банку або надсилає його в письмовій формі.

У главі 3 Положення встановлено ознаки визначення Національним банком фізичних або юридичних осіб такими, що є пов'язаними з банком особами, а саме:

1. За характером взаємовідносин:

1) винятковість:

особа є боржником/контрагентом лише одного банку або пов'язаних із ним осіб, а операції, які здійснюються з такою особою, є економічно необґрунтованими (за винятком випадків, коли одержання фінансування від більше ніж одного банку є недоцільним, наприклад іпотечний кредит, наданий фізичній особі для придбання житла, що є єдиним місцем проживання цієї особи);

у особи, у тому числі новоствореної, відсутня кредитна історія з іншими фінансовими установами, не пов'язаними з банком;

2) економічна залежність:

особа здійснює свою господарську діяльність у секторі економіки, де банк або пов'язані з ним особи відіграють дуже важливу роль (уключно з діяльністю з надання допоміжних послуг);

основним джерелом надходжень, у тому числі для погашення заборгованості або виконання зобов'язань, особи є кошти банку та/або пов'язаної з банком особи або особи, яка має ознаки пов'язаності;

особа не має суттєвої господарської діяльності або доходів (включаючи, але не обмежуючись офшорними та фіктивними компаніями і підставними особами);

особа є залежною від банку та/або від пов'язаних із ним особами, внаслідок чого проблеми в діяльності банку або пов'язаних із ним осіб із великою вірогідністю призведуть до проблем у діяльності цієї особи;

особа діє переважним чином як представник інтересів банку та/або пов'язаної з банком особи;

особа належить до групи осіб, одна з яких є позичальником банку та якій банк надав значні кредити, які пов'язані між собою спільною господарською діяльністю або участю в статутному капіталі іншої особи, та одна із цих осіб є пов'язаною з банком особою;

особа належить до групи осіб, пов'язаних між собою спільною господарською діяльністю, забезпечення за кредитами яких надано одним заставодавцем, та хоча б один з позичальників є пов'язаною з банком особою;

3) спільна інфраструктура:

особа має спільні або дуже близькі адреси (фізичні або віртуальні), фактичні місцезнаходження, нефізичне розміщення (наприклад інтернет-сайт) із банком та/або пов'язаними з ним особами;

особа має спільні операційні структурні елементи, зокрема IT системи, бухгалтерський облік із банком або пов'язаними з ним особами (уключаючи аутсорсинг);

особа має спільного з банком та/або пов'язаними з ним особами керівника, або працівник особи є керівником (менеджером) у банку та/або пов'язаній з ним особі та навпаки;

особа має спільних юридичних радників із банком або довіреності надані банком та/або пов'язаними з ним особами, або вона є спеціально створеною компанією для виконання конкретних завдань та є контрольованою банком та/або пов'язаними з ним особами;

особа має спільних постачальників, провайдерів послуг або клієнтів із банком чи пов'язаними з ним особами;

особа має в банку спільного з пов'язаними з банком особами менеджера з кредитування/надання послуг;

4) недостатня прозорість:

інформація про структуру власності особи не дає можливості встановити всіх власників істотної участі та/або кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) та/або всіх ключових учасників у структурі власності особи;

інформації щодо діяльності кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) особи немає або її недостатньо;

структура власності особи невиправдано складна;

особа не співпрацює з Національним банком з питань з'ясування інформації щодо її відносин з банком та/або пов'язаними з ним особами;

особа зареєстрована не в країні, де здійснюється її основна діяльність, без наявності для цього економічних і фінансових підстав;

особа, щодо якої наявна відкрита інформація про її пов'язаність із банком документально нею не спростована.

2. За характером операцій:

1) мета трансакції та використання коштів:

мета трансакції та використання коштів не відповідає основному виду діяльності (типовій господарській діяльності) особи;

кошти, отримані особою, використані для інших цілей, ніж передбачено в договорі;

кошти використовуються пов'язаними з банком особами або в їх інтересах прямо чи опосередковано (уключаючи, але не обмежуючися погашенням кредитів в інших фінансових установах, купівлею активів та оплатою послуг);

використання коштів чітко не визначено або не контролюється банком належним чином;

2) документація:

необхідна документація стосовно трансакції відсутня або документація не відповідає встановленим вимогам (у тому числі недостатня кількість або відсутність документів);

наявна документація не відображає реальні характеристики, економічну суть трансакції;

3) операційні стандарти.

Трансакція не була б проведена за таких умов іншим банком, уключаючи, але не обмежуючися такими ситуаціями:

деякі стандарти кредитування не представлені або визначені не повністю у внутрішніх положеннях банку;

трансакція проведена з недотриманням внутрішніх положень банку;

сума наданого кредиту не відповідає обсягам діяльності боржника;

існує суттєва диспропорція між надходженнями особи, змістом та умовами трансакції;

здійснення операцій, юридична форма яких відрізняється від їх економічної суті;

особа має договірні відносини, що передбачають право на відмову від узятих на себе зобов'язань перед банком (виконання визначених умов) та/або передавання боргів пов'язаній із банком особі;

установлення для боржника/контрагента індивідуальних умов сплати боргу, відмінних від поточних ринкових умов;

штатна чисельність особи не відповідає обсягам її діяльності та/або обсягом активних операцій, що проводяться банком із такою особою;

відсутність у особи протягом півроку з дати фактичного отримання кредиту необхідної документації чи дозволів для забезпечення виконання робіт, на цілі яких надавався кредит (наприклад відсутність дозволів на земельну ділянку під будівництво, на яке надано кредит, або взагалі ліцензії на будівництво тощо);

4) заборгованість та кредитоспроможність.

Кредит не був би наданий особі іншим банком, що притримується ефективної банківської практики, уключаючи, але не обмежуючися такими ситуаціями:

кредитоспроможність або обсяги надходжень за грошовими потоками, що надходять на рахунки особи, не забезпечують своєчасного повернення кредиту;

надходження, які планується отримати від інвестування коштів, наданих у кредит, не забезпечують своєчасного та належного повернення кредиту;

здійснення операцій із особою, кредитний рейтинг якої або оцінка якості її активів, розрахованих банком, є нижче прийнятних;

продовження строку користування кредитом на строк більше одного року без наявності фактів сплати відсотків за кредитом;

5) інструменти внутрішнього контролю.

Внутрішній контроль за операцією недостатній порівняно з тим, що застосовується в аналогічних операціях, уключаючи, але не обмежуючися такими ситуаціями:

операція була здійснена банком за процедурою, відмінною від процедури, визначеної для аналогічних контрагентів;

немає обґрунтованого висновку підрозділу з управління ризиками під час здійснення активної операції або є негативний висновок щодо цього;

операція з особою здійснена в розмірі, що перевищує встановлений банком внутрішній ліміт для такого виду контрагентів без належного економічного обґрунтування;

активи/послуги, продані/надані банку особою, не можуть бути ідентифіковані або немає жодних доказів їх ймовірного існування на момент здійснення трансакції;

оцінка щодо застави, отриманої банком, не проведена своєчасно або відсутні документи, що свідчать про обтяження майна та його державну реєстрацію відповідно до вимог законодавства та внутрішніх процедур банку;

кредити, надані особі, не класифікуються як проблемні, коли це необхідно (уключаючи чисто формальну реструктуризацію кредиту) або резерви на покриття можливих втрат за активними банківськими операціями розраховані неналежним чином;

зволікання, затягування банком процедури стягнення боргу за кредитами або стягнення застави за кредитами;

6) відсоткові ставки, комісії та ціни:

процентні, комісійні та операційні доходи (витрати) за операціями з особою є відмінними від поточних ринкових умов/умов операцій з іншими боржниками/контрагентами;

ціни, за якими відбувся продаж активів та/або надання послуг банком особі, суттєво відрізняються від ринкових;

ціни, за якими відбувся викуп активів та/або отримання послуг банком від особи, суттєво відрізняються від ринкових;

7) заставне забезпечення та гарантії:

наявність у особи договорів із банком та/або пов'язаною з банком особою щодо забезпечення виконання зобов'язань один за одного;

прийняття від боржника/контрагента меншого забезпечення виконання зобов'язань або забезпечення нижчої якості, ніж приймається від інших клієнтів.

Відповідно до Додатку до постанови Правління Національного банку України від 12.05.2015 №315:

тип пов'язаної з банком особи 528 - юридичні особи, у яких фізичні особи, зазначені в частині першій статті 52 Закону, є керівниками або власниками істотної участі;

тип пов'язаної з банком особи 529 - будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у частині першій статті 52 Закону, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.

Таким чином, особа може бути визнана пов'язаною із банком, за умови її відповідності визначенню п. 1-9 ч. 1 ст. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ознакам за характером взаємовідносин та за характером операцій, що передбачені у главі 3 Положення.

Позивачами не було надано конкретизації позовних вимог стосовно звітних даних та джерел інформації, щодо яких позивачі вважають безпідставними визначення позивачів в якості пов'язаних осіб.

За таких умов суд позбавлений можливості здійснити аналіз правомірності включення позивачів до певних звітів та джерел інформації, проте зауважує про наявність у відповідачів такого права та широкого переліку критеріїв.

Відповідно до вищезазначених норм, Національний банк приймає рішення про визначення юридичної або фізичної особи пов'язаною з банком особою кожного разу, коли Національний банк виявляє підстави для цього. Визначення особи не пов'язаною з банком не перешкоджає наступному визначенню такої особи пов'язаною, якщо для цього виникають підстави.

Суд зауважує, що за таких нормативно встановлених умов, аналіз кожного конкретного випадку визначення позивачів пов'язаними особами, має здійснюватися щодо конкретно визначеного рішення НБУ.

З огляду на вищевикладене, керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 10.04.2018.

Головуючий суддя С.К. Каракашьян

Судді П.О. Григорович

І.В. Смолій