Справа № 2а/0570/3488/11
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2018 року

Київ

справа №2а/0570/3488/11

адміністративне провадження №К/9901/1131/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за касаційною скаргою Закритого акціонерного товариства «Макіївський металургійний завод» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року (головуючий суддя Волгіна Н.П.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року (головуючий суддя Ханова Р.Ф., судді: Жаботинський С.В., Василенко Л.А.) у справі №2а/0570/3488/2011 за позовом Закритого акціонерного товариства «Макіївський металургійний завод» до Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати рішення відповідача від 6 грудня 2010 року № 3262 «Про застосування та зарахування до бюджету сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат та пені за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині неприйняття до заліку витрат товариства та застосування штрафу у сумі 12521,77 грн.»

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення суперечить вимогам статті 35 Закону України від 18 січня 2011 року № 2240-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (чинного на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2240-III).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року позов задоволений, оскаржене рішення відповідача скасовано.

Суд виходив з того, що оплата тимчасової непрацездатності працівникам повинна проводитися за всю тривалість робочої зміни, яка переходить на наступну добу, якщо на початок зміни застрахована особа була непрацездатною.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції і прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи вказане рішення, апеляційний суд виходив з того, що страховий випадок, пов'язаний з терміном тимчасової непрацездатності, яка визначається в днях згідно листка непрацездатності, має певний термін. Позивач в порушення статті 35 Закону № 2240 здійснив оплату за час за межами страхового випадку, внаслідок чого відповідач правомірно не прийняв суми такої оплати до заліку.

Суди попередніх інстанцій встановили, що спеціалістами Фонду у період з 15 по 18 листопада 2010 року проведено перевірку правильності нарахування та повноти сплати страхових внесків, використання страхових коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у Товаристві, наслідки якої викладені в акті перевірки від 18 листопада 2010 року, на підставі якого прийняте спірне рішення від 6 грудня 2010 року № 3262. (том 1 а.с. 10-23, 25-27).

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права та невірне застосування норм процесуального права, з підстав, зазначених у позові, просить рішення суду апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

У письмових запереченнях на касаційну скаргу відповідач з доводами та вимогами скаржника не погоджується і просить постанову апеляційного суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

Суть порушення, на думку відповідача, полягає в порушенні порядку використання страхових коштів Фонду та, як наслідок цього, надається пропозиція Товариству обчислення допомоги по тимчасовій непрацездатності у випадках, коли робочий час підсумовується в годинах, призводити за години тимчасової непрацездатності, які підлягають оплаті за індивідуальним графіком роботи працівника відповідно до статті 53 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-3 (далі Закон України 2240), зі змінами та доповненнями, п. 20 «Порядку розрахунку середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню», затвердженому Постановою КМУ від 26.09.01р. за № 1266 (далі - Порядок).

Суперечності стосовно факту нарахування та сплати допомоги з тимчасової втрати працездатності 218 застрахованим особам, підстави, розміри не є спірними між сторонами. Додатком № 1 до акту перевірки наведений перелік листків непрацездатності із зазначенням усіх необхідних відомостей, обставини нарахування та повної виплати допомоги визначенні актом перевірки, вказаним додатком та повно встановлені судами попередніх інстанцій.

Суть спору полягає у тому, що усі працівники, зазначені в акті перевірки та додатку до нього, в останній день тимчасової непрацездатності за графіком змінності повинні були працювати в другу зміну, яка починається о 19 годині та переходить на другу добу і закінчується о 7 годині ранку. Відповідач вважає правильним оплату тимчасової непрацездатності цих працівників до 24 години дня непрацездатності, а години роботи з 00 годин до 7 години наступної доби неприйнятними до заліку, оскільки не вони охоплюються листком непрацездатності.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, колегія суддів виходить із такого.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону № 2240-III допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання одного зі страхових випадків, передбачених цією статтею, зокрема - тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві.

Відповідно до вимог частини другої цієї статті зазначена допомога виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено у пунктах 2 та 3 Порядку оплата днів тимчасової непрацездатності застрахованій особі провадиться за основним місцем роботи у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати за робочі дні (години) згідно з графіком роботи, що припадають на дні тимчасової непрацездатності. Підставою для оплати днів тимчасової непрацездатності є виданий в установленому порядку листок непрацездатності.

Згідно з пунктом 13 Порядку у випадках, не пов'язаних із застосуванням підсумованого обліку робочого часу або обліку робочого часу в годинах та встановленням неповного робочого дня в місяцях розрахункового періоду, за який обчислюється середня заробітна плата, або в періоді, за який виплачується допомога, для розрахунку страхових виплат та оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця застосовується середньоденна заробітна плата (дохід) за відпрацьований час або за один календарний день.

Водночас за змістом пункту 15 Порядку середньогодинна заробітна плата для розрахунку застрахованій особі допомоги по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів роботодавця застосовується у разі, коли робочий час підсумовується або його облік ведеться в годинах, а також коли в місяцях розрахункового періоду, за який обчислюється середня заробітна плата, або в періоді, за який виплачується допомога, встановлюється неповний робочий день.

Аналіз наведених норм права дає колегії суддів підстави для такого правового висновку.

У разі настання одного зі страхових випадків, передбачених частиною першою статті 35 Закону № 2240-III, зокрема тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, застрахованій особі надається допомога по тимчасовій непрацездатності у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу).

Оплата перших п'яти днів такої непрацездатності здійснюється за рахунок коштів роботодавця, а починаючи з шостого дня за весь період до відновлення працездатності відповідна допомога виплачується Фондом.

Якщо на підприємстві не застосовується підсумований облік робочого часу або облік робочого часу в годинах в місяцях розрахункового періоду, за який обчислюється середня заробітна плата, або в періоді, за який виплачується допомога, для розрахунку страхових виплат та оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця застосовується середньоденна заробітна плата (дохід) за відпрацьований час або за один календарний день.

Тобто, якщо п'ятий день непрацездатності застрахованої особи припадає на нічну зміну, яка розпочинається цього дня, а закінчується наступного, оплата такого дня (зміни) тимчасової непрацездатності здійснюється за рахунок підприємства.

Якщо ж, починаючи з шостого дня непрацездатності, допомога застрахованій особі виплачується Фондом і останній день непрацездатності припадає знову ж таки на нічну зміну, оплата такого дня (зміни) тимчасової непрацездатності здійснюється за рахунок Фонду.

У справі, що розглядається, суди встановили, що згідно з графіками роботи нічні зміни у Товаристві визначені без розбивки їх на частини, ці зміни у графіках відображені як «Н» у день їх початку, підсумований облік робочого часу або його облік в годинах на підприємстві не застосовується.

З огляду на вказане колегія суддів приходить до висновку, що у спірних відносинах позивачем правильно при визначенні суми оплати останнього дня тимчасової непрацездатності працівників застосовано середньоденну заробітну плату, а тому коли останній день непрацездатності працівника припадає на початок нічної зміни, то за рахунок Фонду повинні виплачуватись кошти за всю зміну.

Зазначені висновки колегією суддів здійснені з урахуванням правової позиції Верховного Суду України у справі № 804/1120/14, викладені у постанові від 26 квітня 2016 року.

Таким чином, судом апеляційної інстанції були неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і скасування законної та обґрунтованої постанови суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі статтею 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 344, 349, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Макіївський металургійний завод» задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року у справі № 2а/0570/3488/2011 скасувати, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не оскаржується.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду