Справа № 823/105/18
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року справа № 823/105/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кульчицького С.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Роя О.В.,

позивача ОСОБА_1 - особисто, представника позивача ОСОБА_2 - за довіреністю, представника відповідача Пилипас І.Я. - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спора на стороні відповідача сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Колос», про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, допущену під час розгляду клопотання позивача від 30.11.2017 за вх.№ 22808/0/5-17-СГ про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність позивача земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства;

- зобов'язати відповідача:

- повторно розглянути клопотання позивача від 30.11.2017 за вх.№ 22808/0/5-17-СГ;

- прийняти рішення, яким затвердити Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у користуванні у СТОВ "Колос", площею 2,0000 га у власність позивача для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Вергунівської сільської ради Черкаського району, Черкаської області, за межами населеного пункту;

- прийняти рішення, яким передати у власність позивача земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що він звернувся до відповідача із заявою від 30.11.2017 про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність позивача земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, однак Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області вчинило бездіяльність, оскільки у двотижневий строк не прийнято рішення щодо затвердження проекту землеустрою та передачу у власність вищевказаної земельної ділянки. Щодо посилання представника відповідача на те, що листом від 07.12.2017 Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області ніби то повідомило позивача про неможливість задоволення його клопотання через відсутність рішення органу про надання дозволу на його розробку є помилковим, оскільки проект землеустрою виготовлений позивачем за принципом мовчазної згоди через відсутність у визначені строки рішення цього органу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою або про відмову в його наданні.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених вище.

Ухвалою суду від 16.01.2017 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі №823/105/18 та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач у визначений судом строк надав до суду відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, з підстав того, що позивач звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність позивача земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, однак листом від 07.12.2017 №10484/6-17 Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області повідомлено позивача про неможливість задоволення його клопотання через відсутність рішення органу про надання дозволу на його розробку, однак враховуючи наявність рішення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 26.09.2017 №8462/6-17 про відмову позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, вказана обставина на думку представника відповідача позбавляла позивача можливості виготовити проект землеустрою без наданої вказаним органом на це згоди. Крім того, вищевказана земельна ділянка знаходиться в оренді СТОВ "Колос" на підставі договору оренди, який станом на час розгляду заяви позивача є чинним і не припиненим, що виключає можливість затвердження проекту землеустрою

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявою від 30.11.2017 про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність позивача земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства.

Не отримавши від Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у двотижневий строк рішення щодо твердження проекту землеустрою та передачу у власність вищевказаної земельної ділянки або про відмову в його затвердженні, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд враховує, що у відповідності до вимог ч. 6 ст. 123 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

При цьому, згідно ч. 10 ст. 123 ЗК України рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Згідно ч. 13 даної статті ЗК України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Частиною 6 статті 186-1 ЗК України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

При цьому, відповідно до абз. 1-2 ч. 8 ст. 186-1 ЗК України, у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений). Органами, зазначеними в частинах першій-третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Положеннями статті 50 Закону України "Про землеустрій", визначено перелік складових проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Так проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають:

- завдання на розроблення проекту землеустрою;

- пояснювальну записку;

- копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності);

- рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом);

- письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду;

- довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями;

- матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);

- відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

- копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна для об'єктів будівництва III - V категорії складності, які розташовані на земельній ділянці;

- розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом);

- розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом);

- акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки);

- акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки);

- перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

- викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

- кадастровий план земельної ділянки;

- матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки);

- матеріали погодження проекту землеустрою.

Із матеріалів справи судом встановлено, що позивачем до проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства дійсно не було надано рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що обґрунтовується наступним.

29.08.2017 за вх. №16047/0/5-17-СГ позивач звернувся із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0000 га в адмінмежах Вергунівської сільської ради.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Оскільки, у місячний строк з дня реєстрації клопотання позивача від 29.08.2017 за вх. №16047/0/5-17-СГ Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області не надало дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, тому позивач правомірно замовив розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомив відповідача листом від 13.10.2017, тобто позивачем було застосовано принцип мовчазної згоди.

Вказана позиція суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 31.01.2018 по справі №814/741/16.

Посилання представника відповідача на те, що листом від 26.09.2017 №8462/6-17 Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області відмовлено позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не приймається судом до уваги, оскільки відповідачем не надано доказів направлення та отримання позивачем вказаного листа у місячний строк з дня реєстрації його клопотання від 29.08.2017 за вх. №16047/0/5-17-СГ про надання такого дозволу, так і не надано відповідачем до матеріалів справи доказів того, що Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області у двотижневий строк повідомлено позивача про прийняття рішення щодо твердження проекту землеустрою та передачу у власність вищевказаної земельної ділянки або про таку відмову.

Щодо посилання представника відповідача на те, що вищевказана земельна ділянка знаходиться в оренді СТОВ "Колос" на підставі договору оренди, який станом на час розгляду заяви позивача є чинним і не припиненим, що виключає можливість затвердження наданого позивачем проекту землеустрою, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 7 ст. 116 ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Однак, як встановлено судом, Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області у листі від 07.12.2017 №10484/6-17 вказано про неможливість задоволення клопотання позивача лише через відсутність рішення органу про надання дозволу на його розробку, тому вищезазначене не може слугувати підставою для відмови в задоволенні позову з цієї підстави.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку визнати протиправною бездіяльність відповідача, допущену під час розгляду клопотання позивача від 30.11.2017 за вх. № 22808/0/5-17-СГ про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність позивача земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача прийняти рішення, яким затвердити Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності та прийняти рішення, яким передати у власність позивача земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства, то вказана вимога не підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Пунктом 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7, суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятий Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У зв'язку із вищенаведеним суд зазначає, що затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства - відноситься до виключних повноважень Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Однак, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Також, у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Крім того, необхідно звернути увагу, що ч. 11 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає щодо для належного захисту прав позивача необхідно зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 30.11.2017 за вх. № 22808/0/5-17-СГ про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність позивача земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства та прийняти обґрунтоване рішення в межах та спосіб встановлених законом України.

З урахуванням наведеного, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Оскільки встановлення судового контролю за виконанням рішення є правом суду, то з огляду на обставини справи суд не вбачає необхідності встановлювати судовий контроль за виконанням даного рішення.

Керуючись ст.ст. 14, 77, 90, 139, 205, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, допущену під час розгляду клопотання ОСОБА_1 від 30.11.2017 за вх.№22808/0/5-17-СГ про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 30.11.2017 за вх.№22808/0/5-17-СГ про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства та прийняти обґрунтоване рішення в межах та спосіб встановлених законом України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до суду апеляційної інстанції через Черкаський окружний адміністративний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Кульчицький

Рішення складено у повному обсязі 05.04.2018.