Справа № 804/8510/17
Суддя: Кононенко Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2018 року Справа № 804/8510/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кононенко О. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компрадор-Н» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" Куліша Віктора Миколайовича, третя особа ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання нікчемними правочинів у зв'язку з порушенням вимог Законів України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та "Про банки і банківську діяльність", -
13.12.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Перспектива-Ріелті" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" Куліша Віктора Миколайовича, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить:
В обґрунтування позову зазначено, що заборгованість по кредитному договору була погашена за рахунок грошових коштів ОСОБА_3, які перебували на рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «АКТАБАНК» на виконання договору застави майнових прав № 01-1717/Т/1 від 19.03.2014 року та грошових коштів ОСОБА_4, які перебували на рахунку № НОМЕР_2 в ПАТ «АКТАБАНК» на виконання договору застави майнових прав № 01-1717/Т/2 від 19.03.2014 року. Тож, ПАТ «АКТАБАНК» списав грошові кошти третіх осіб, у зв'язку з чим була погашена заборгованість позивача перед ПАТ «АКТАБАНК». При цьому, вказане погашення заборгованості з відома та згоди третіх осіб за рахунок їх коштів.
Проте, на адресу позивача надійшов лист від 17.10.2017 року за вих. № 2486 з повідомленням про нікчемність правочину. Вказаним повідомленням відповідач сповістив позивача про нікчемність наступних правочинів:
- Додаткова угода № 1 від 07.08.2014 року до кредитного договору № 01-1717/Т від 19.03.2014 року (щодо скорочення строку дії кредитного договору).
Таким чином, укладення та фактичне виконання сторонами правочинів, призвело до погашення зобов'язання позивача перед відповідачем за рахунок грошових коштів третіх осіб, а визнання їх відповідачем нікчемними, призвело до порушення прав позивача, оскільки вказані дії відповідача є протиправними, у зв'язку з тим, що вказані вище правочини не містять ознак нікчемності правочинів визначених пунктом 1 ч. 3. ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на відсутність обов'язкових ознак, що вказують на їх нікчемність. З огляду на викладене просять суд позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.01.2018 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено її до розгляду в судовому засіданні.
Позивач у судове засідання не з'явився, але надав клопотання про розгляд справи без його участі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, проте надав відзив на адміністративний позов, в якому зазначає, що проти задоволення позовних вимог заперечує та вважає, що оскаржувані дії відповідача було здійснено з дотриманням чинного законодавства, що підтверджується Протоколом Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" № 150 від 17.10.2017 року та Наказом щодо заходів пов'язаних з наслідками № 211 від 17.10.2017 року, які обґрунтовують дії відповідача.
Треті особи у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
За таких обставин враховуючи, що позивачем подано заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, суд вважає за можливе розглянути справу.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позов, з таких підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та ПАТ «АКТАБАНК» було укладено кредитний договір № 01-1717/Т від 19.03.2014 року (далі за текстом - «Кредитний договір»).
Відповідно до частини 1 статті 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
У якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ОСОБА_3 (третя особа) та ПАТ «АКТАБАНК» 19.03.2014 року було укладено Договір застави майнових прав № 01-1717/Т/1 та між ОСОБА_4 (третя особа) та ПАТ «АКТАБАНК» 19.03.2014 року було укладено Договір застави майнових прав № 01-1717/Т/2.
З урахуванням того, що в строк визначений кредитним договором не було виконано зобов'язань щодо повернення суми кредиту, то ПАТ «АКТАБАНК» повністю погасив заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Компрадор-Н» за Кредитним договором № 01-1717/Т від 19.03.2014 року шляхом звернення стягнення на грошові кошти ОСОБА_5 (згідно договору застави майнових прав № 01-1717/Т/1 від 19.03.2014 року) та ОСОБА_4 (згідно договору застави майнових прав № 01-1717/Т/2 від 19.03.2014 року).
Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).
07.08.2014 року Правлінням Національного банку України ухвалено постанову №468/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «АктаБанк» до категорії проблемних».
На підставі постанови Правління Національного банку України від 16.09.2014 року №576 «Про віднесення ПАТ «АктаБанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.09.2014 року прийнято рішення №90 про запровадження з 17.09.2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «АктаБанк».
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15.12.2014 року №144 продовжено тимчасову адміністрацію в ПАТ «АктаБанк» на один місяць по 17.01.2015 року включно. Повноваження Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «АктаБанк» Приходько Юлії Вікторівни також були продовжені до 17.01.2015 року включно.

15.01.2015 року Правлінням Національного банку України винесено постанову №19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АктаБанк».

16.01.2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №6 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «АктаБанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «АктаБанк» та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «АктаБанк» Приходько Юлію Вікторівну строком на 1 рік з 16.01.2015 року по 15.01.2016 року.

Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 31.05.2017 року №2217 «Про заміну Уповноваженої особи фонду на ліквідацію ПАТ «АктаБанк», якою з 07.06.2017 року призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «АктаБанк» Куліш Віктору Миколайовичу.

Термін ліквідації банку продовжено з 16.01.2015 року по 15.01.2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що на адресу позивача надійшов лист від 17.10.2017 року за вих. № 2486 з Повідомленням про нікчемність правочину. Вказаним Повідомленням відповідач сповістив позивача про нікчемність наступних правочинів:

- додаткова угода № 1 від 07.08.2014 року до кредитного договору № 01-1717/Т від 19.03.2014 року (щодо скорочення строку дії кредитного договору).

- правочину (Банківської операції) від 04.09.2014 року у вигляді погашення заборгованості по відсоткам з рахунку № НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, на рахунок обліку прострочених відсотків №7303, що належить ТОВ «КОМПРАДОР-Н» в розмірі 31 701,37 грн., із призначенням платежу: Погашення процентів за кред. дог.№ 01-1717/Т від 19.03.2014, ТОВ "КОМПРАДОР-Н", 01.07.2014-31.08.2014 за рахунок депозиту зг.сл.записки б/н від 04.09.2014.»

- правочину (Банківської операції) від 04.09.2014 року у вигляді погашення кредитної заборгованості по тілу кредиту, з рахунку № НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, на рахунок простроченої заборгованості № 7303, що належить ТОВ «КОМПРАДОР-Н» в розмірі 718 298,63 грн. із призначенням платежу: «Погашення кредиту за дог. 01-1717/Т від 19.03.2014, ТОВ "КОМПРАДОР-Н" за рахунок депозиту зг.сл.записки б/н від 04.09.2014»

- правочину (Банківської операції) від 04.09.2014 року у вигляді погашення кредитної заборгованості по тілу кредиту, з рахунку № НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4 на рахунок простроченої заборгованості 7303, що належить ТОВ «КОМПРАДОР-Н» в розмірі 750 000,00 грн. із призначенням платежу: «Погашення кредиту за дог. 01-1717/Т від 19.03.2014, ТОВ "КОМПРАДОР-Н" за рахунок депозиту зг.сл.записки б/н від 04.09.2014».

Повідомлення про нікчемність правочинів обґрунтовані ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та винесені на підставі перевірки Кредитного договору 01-1717/Т від 19.03.2014 року.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI (далі - Закон №4452-VI).

Відповідно до статті 37 Закону №4452-VI Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 статті 38 Закону №4452-VI встановлені підстави, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, а саме:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Суд зазначає, що в оскаржуваному наказі Уповноважена особа посилається на одночасну наявність підстав визнання нікчемними правочинів, визначених в пунктах 1, 7, 8 частини 3 статті 38 вказаного Закону.

В направлених повідомленнях про нікчемність правочинів здійснено посилання на наявність підстав визнання відповідних правочинів нікчемними, зазначених у пунктах 1, 2, 5, 6, 7 частини 3 статті 38 Закону №4452-VI.

Визначена розбіжність свідчить про упередженість при наданні оцінки наявності підстав для визнання правочинів нікчемними, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

Уповноважена особа Фонду наділена розпорядчими повноваженнями реагування за наслідками перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних. В той же час, вказане право не є абсолютним та кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину у кожному конкретному випадку, із наданням обґрунтування по кожній з виявлених підстав визнання правочину нікчемним. Встановлення ознак нікчемності правочину без надання достатнього та належного правового обґрунтування призводить до безпідставного віднесення правочину до нікчемного.

Матеріалами справи також не підтверджено, що укладенням правочинів, визнаних нікчемними, банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог, або прийняв на себе зобов'язання щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність», або уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, або уклав правочини, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, у тому числі правочини з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Суд погоджується із доводом позивача, що внаслідок даних правочинів банк в повному обсязі задовольнив свої вимоги отримавши з погашення на свою користь. Уклавши зазначені вище договори банк не приймав на себе жодних зобов'язань, а навпаки, набув можливість задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення, а отже такі договори не могли призвести до неплатоспроможності банку або неможливості виконання його грошових зобов'язань перед кредиторами. Внаслідок укладення договорів про відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами застави майнових прав, відбулось погашення заборгованості перед банком, за рахунок нового кредитора, та зменшення заборгованості банку по грошовим зобов'язанням останнього.

Договір про відступлення права вимоги не передбачає прийняття банком на себе зобов'язань по забезпеченню грошових вимог. Договори поруки та застави майнових прав також не передбачають прийняття банком на себе зобов'язань по забезпеченню грошових вимог, навпаки, банк набув майнове право та реалізував це право на свою користь шляхом звернення стягнення. Тобто правова сутність цих угод не стосується прийняття на себе зобов'язань банком щодо забезпечення виконання грошових вимог в порядку іншому ніж здійснення кредитних операцій. За договорами застави майнових прав банк здійснив погашення зобов'язань на свою користь, тобто виключається наявність обставин, щодо надання банком пільг та/або переваг будь-кому, зокрема позивачеві або третім особам. Також, відсутня передача майна або здійснення банком платежу на користь його кредитора.

Отже, відповідачем не наведено, а судом не встановлено доказів, які б свідчили, що спірні правочини є такими, що порушують публічний порядок, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання Уповноваженою особою правочинів нікчемними та направлення з цього приводу повідомлень.

Крім того, відповідно до п. 5 розділу II «Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення», затвердженого Рішенням № 826 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016р., перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку. У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.

Отже, згідно діючого Порядку, відповідачем порушено строк проведення перевірки правочинів ПАТ «АктаБанк» на предмет нікчемності, оскільки вона мала бути проведена та закінчена в річний (максимальний) термін від дня початку процедури ліквідації, а саме до 17.01.2016 року.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

У Рішенні від 20.10.2011 року у справі «Rysovskyy v. Ukraine» Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування» передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб («Beyeler v. Italy», «Oneryildiz v. Turkey», «Megadat.com S.r.l. v.Moldova», «Moskal v. Poland»). На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Lelas v. Croatia» і «ToscutaandOthers v. Romania») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси («Oneryildiz v. Turkey», та «Beyeler v. Italy»).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків («Lelas v. Croatia»).

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що відповідачем вчинено дії та прийняті рішення з порушення цього принципу, що свідчить про порушення при цьому гарантій, передбачених ст.1 Першого протоколу до Конвенції, як для позивачів, так і для Третіх осіб.

Приймаючи до уваги те, що судом встановлено протиправність віднесення відповідачем зазначених вище правочинів до нікчемних, то в останнього обов'язок, визначений ч. 4 ст. 38 Закону №4452-VI, не виникає, у тому числі щодо повідомлення сторін про нікчемність цих договорів.

Таким чином, дії щодо направлення повідомлень про нікчемність правочинів (договорів), не ґрунтуються на вимогах норм чинного законодавства та підлягають визнанню протиправними.

З урахуванням наведеного позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компрадор-Н» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АктаБанк» Куліш Віктора Миколайовича є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 243, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компрадор-Н» (вул. Зіни Бєлої, б. 156, кв. 8, кім. 5, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область, 51200, ) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" Куліша Віктора Миколайовича (АДРЕСА_3), треті особи - ОСОБА_3 (АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (АДРЕСА_2) визнання нікчемними правочинів у зв'язку з порушенням вимог Законів України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та "Про банки і банківську діяльність" задовольнити.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» Куліш Віктора Миколайовича щодо визнання нікчемними правочинів (договорів) та направлення повідомлень про нікчемність правочинів із вимогами про необхідність повного та належного виконання умов Кредитного договору № 01-1717/Т від 19.03.2014 року, що укладені між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «КОМПРАДОР-Н», а саме щодо правочинів (договорів): Додаткова угода № 1 від 07.08.2014 року до кредитного договору № 01- 1717/Т від 19.03.2014 року (щодо скорочення строку дії кредитного договору); правочину (Банківської операції) від 04.09.2014 року у вигляді погашення заборгованості по відсоткам з рахунку № НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, на рахунок обліку прострочених відсотків №7303, що належить ТОВ «КОМПРАДОР-Н» в розмірі 31701,37 грн., із призначенням платежу: Погашення процентів за кред. дог.№ 01-1717/Т від 19.03.2014, ТОВ "КОМПРАДОР-Н", 01.07.2014-31.08.2014 за рахунок депозиту зг.сл.записки б/н від 04.09.2014.»; правочину (Банківської операції) від 04.09.2014 року у вигляді погашення кредитної заборгованості по тілу кредиту, з рахунку № НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 на рахунок простроченої заборгованості № 7303, що належить ТОВ «КОМПРАДОР-Н» в розмірі 718 298,63 грн. із призначенням платежу: «Погашення кредиту за дог. 01-1717/Т від 19.03.2014, ТОВ "КОМПРАДОР-Н" за рахунок депозиту зг.сл.записки б/н від 04.09.2014»; правочину (Банківської операції) від 04.09.2014 року у вигляді погашення кредитної заборгованості по тілу кредиту, з рахунку № НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4 на рахунок простроченої заборгованості 7303, що належить ТОВ «КОМПРАДОР-Н» в розмірі 750000,00 грн. із призначенням платежу: «Погашення кредиту за дог. 01-1717/Т від 19.03.2014, ТОВ "КОМПРАДОР-Н" за рахунок депозиту зг. сл. записки б/н від 04.09.2014».

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компрадор-Н» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1762 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Кононенко