Справа № 826/10853/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 березня 2018 року 14:37 № 826/10853/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого судді Аблова Є.В., суддів Літвінової А.В., Мазур А.С.,

при секретарі судового засідання Борсуковській А.О.,

за участю:

представник позивача: Трусов Д.В., Тучин Ф.А.,

представника відповідача: Зайкіна К.В., Галицька Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Велес 2009»

до Державної фіскальної служби України

про визнання неправомірним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Велес 2009» (далі - позивач) до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач), в якому просить суд визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача від 12.07.2017 №15072/6/99-99-11-03-01 про результати розгляду скарги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2017 позовна заява залишена без руху. Позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.09.2017 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що скористався своїм правом на адміністративне оскарження податкового повідомлення-рішення та просив розглядати скаргу за участю його представника, однак відповідач, в порушення норм законодавства, прийняв оскаржуване рішення без участі представника ТОВ «Велес 2009». З огляду на наведені обставини, позивач вважає рішення про результати розгляду скарги неправомірним та просить його скасувати.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. Зазначив, що рішення є правомірним та відсутність представників позивача при розгляді скарги не вплинула на результат розгляду скарги. Крім того, відповідач вказав на те, що прохальна частина скарги не містить відомостей про бажання ТОВ «Велес 2009» взяти участь в розгляді скарги.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

24.04.2017 посадовими особами Головного управління ДФС у місті Києві проведено фактичну перевірку ТОВ «Велес 2009», за результатами якої складено акт від 24.04.2017 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.05.2017 №.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку, передбаченому статтею 56 Податкового кодексу України та повідомив про намір взяти участь у розгляді скарги.

Державна фіскальна служба України за результатом розгляду скарги позивача прийняла рішення від 12.07.2017 №15072/6/99-99-11-03-01-25, яким скарга позивача залишена без задоволення, а податкове повідомлення від 18.05.2017 № без змін.

Вважаючи неправомірним дане рішення відповідача, позивач оскаржив його до суду.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 56.10 статті 56 Податкового кодексу України, рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

У свою чергу, приписами пункту 55.1 статті 55 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Згідно з пунктами 56.2-56.3 статті 56 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів.

Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Положеннями пункту 56.6 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня.

Згідно з пунктами 56.8-56.9 статті 56 Податкового кодексу України, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Керівник (його заступник або інша уповноважена посадова особа) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 №916 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2015 за N 1617/28062 (далі - Порядок №916), платник податків має право заявити про намір брати участь у розгляді матеріалів скарги одночасно із поданням відповідної скарги.

Положеннями пункту 1 розділу VI названого Порядку встановлено, що особа, яка подала скаргу на рішення контролюючого органу, має право, зокрема, заявляти клопотання, що стосуються предмета розгляду скарги, в тому числі про участь та надання пояснень під час розгляду матеріалів скарги осіб, що проводили перевірку, приймали рішення (вчиняли дії) або брали участь у прийнятті оскаржуваного рішення.

Пунктом 3 Порядку №916 встановлено, що клопотання про розгляд матеріалів скарги у відкритому засіданні має відповідати вимогам, передбаченим цим Порядком, та бути заявлене одночасно із поданням скарги.

Клопотання розглядається контролюючим протягом 10 робочих днів з моменту його отримання.

Про результати розгляду клопотання контролюючий орган повідомляє особу, яка його заявила, не пізніше п'яти робочих днів до дати розгляду матеріалів скарги.

Контролюючий орган не має права відмовити в задоволенні клопотання платника податків про розгляд матеріалів скарги у відкритому засіданні, за виключенням випадків, коли в клопотанні платника податків відсутні відомості, передбачені цим Порядком та/або в матеріалах справи наявні відомості, що становлять державну таємницю.

Згідно із пунктом 6 розділу І Порядку №916 розгляд матеріалів скарг платників податків відбувається у закритому засіданні.

Розгляд матеріалів скарг у відкритому засіданні відбувається виключно на підставі письмового клопотання платника податків про відкритий розгляд матеріалів скарги, що додається, яке повинно містити:

перелік осіб з числа передбачених у пункті 5 цього розділу, залучення яких необхідне для розгляду матеріалів скарги у відкритому засіданні;

надання згоди на розголошення контролюючим органом (посадовими особами) відомостей про такого платника, що становлять конфіденційну інформацію, комерційну чи банківську таємницю та стали відомі під час виконання посадовими особами службових обов'язків;

надання згоди контролюючому органу на присутність залучених осіб під час відкритого засідання.

Форма клопотання платника податків про відкритий розгляд матеріалів скарги, наведена у додатку до Порядку №916.

Дослідивши наявну в матеріалах справи копію скарги ТОВ «Велес 2009» від 26.05.2017 на податкове повідомлення-рішення від 18.05.2017 №, суд встановив, що в її додатках відсутнє клопотання платника податків про відкритий розгляд матеріалів скарги.

Інших доказів того, що позивачем подано таке клопотання суду не надано.

В тексті скарги ТОВ «Велес 2009» від 26.05.2017 зазначено про бажання товариства взяти участь у розгляді скарги, однак таке повідомлення про участь у розгляді скарги не відповідає вимога, встановленим Порядком №916.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач не зобов'язаний був здійснювати розгляд скарги ТОВ «Велес 2009» від 26.05.2017 за участі представників останнього, оскільки разом зі скаргою не було подано відповідного клопотання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 8 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Отже, рішення суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Оскаржуваним рішенням про результати розгляду скарги залишено без змін податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 18.05.2017 №.

Матеріали справи свідчать про те, що ТОВ «Велес 2009» оскаржило вказане податкове повідомлення-рішення до суду та ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.08.2017 відкрито провадження у справі №826/9162/17.

Рішення ДФС України про результати розгляду скарги не є юридично значимим для позивача, оскільки зазначене рішення не має безпосереднього впливу на суб'єктивні права та обов'язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього особу будь-якого обов'язку, отже сама по собі не породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права та обов'язки.

Суд встановив, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення про результати розгляду скарги від 12.07.2017 №15072/6/99-99-11-03-01-25 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи учасників справи стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Велес 2009» відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя Є.В. Аблов

Судді А.В. Літвінова

А.С. Мазур