Справа № 826/9295/16
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 квітня 2018 року

Київ

справа №826/9295/16

адміністративне провадження №К/9901/25033/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у складі судді Кузьменка В.А. від 12 вересня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Федотова І.В., суддів Ісаєнко Ю.А., Оксененка О.М. від 29 листопада 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санвіт-Холдінг» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Санвіт-Холдінг» (далі - позивач, ТОВ «Санвіт-Холдінг») звернулось суду з позовом до Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13 червня 2016 року №.

Обґрунтовуючи позовну заяву, посилалось на безпідставність висновків відповідача про порушення позивачем підпункту 135.5.5 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України внаслідок невключення до складу інших доходів коштів, отриманих від ПП «НП «ХІМІЧ» та ТОВ «Продмаркет 2012» у вигляді безповоротної фінансової допомоги, оскільки такі кошти є вартістю фактично поставленого товару й не містять жодних ознак безповоротної фінансової допомоги.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року, позов задоволено повністю; визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення від 13 червня 2016 року №.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про відсутність будь-яких порушень з приводу правильності відображення позивачем доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, по господарським операціям з продажу товару ПП «НП «ХІМІЧ» та ТОВ «Продмаркет 2012», оскільки реальність останніх підтверджується належним чином оформленими первинними документами, а кошти, що надійшли на рахунок позивача за поставлений товар, ознакам безповоротної фінансової допомоги не відповідають.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ГУ ДФС подало касаційну скаргу, в якій просило їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, відповідач послався на те, що операції між позивачем та його контрагентами-покупцями безпідставно розцінені судами попередніх інстанцій як фактично здійснені, а тому кошти, що надішли на рахунок позивача за поставлений товар, є коштами, отриманими безповоротно, у зв'язку з чим повинні, але не були включені до складу інших доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

У визначені ухвалою строки заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Справу згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 лютого 2018 року передано для розгляду касаційної скарги колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду Пасічник С.С. (суддя-доповідач), Васильєвої І.А., Юрченко В.П.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що Інспекцією за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Санвіт-Холдінг» складено акт від 30 травня 2016 року №228/26-15-14-02-01/32304939, за висновками якого позивачем порушено вимоги підпункту 135.1.1 пункту 135.1, підпункту 135.5.5 пункту 135.5 статті 135, пунктів 138.2, 138.4 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 878346,00 грн., у тому числі за 2013 та 2014 роки.

Встановлені в акті перевірки порушення мотивовані безпідставним невключенням позивачем до складу інших доходів суми у розмірі 1919980,52 грн., отриманих від ПП «НП «ХІМІЧ», та в сумі 2714702,80 грн., отриманих від ТОВ «Продмаркет 2012» у вигляді безповоротної фінансової допомоги, внаслідок непідтвердження реальності господарських операцій щодо поставки товарів ТОВ «Санвіт-Холдінг», а саме: за інформацією електронних баз даних встановлено, що ПП «НП «ХІМІЧ» має стан припинено, але не знято з обліку, свідоцтво платника податку на додану вартість скасовано 04 жовтня 2013 року; встановлено обрив ланцюга постачання гофропродукції, ПП «НП «ХІМІЧ» в подальшому не здійснювало поставку отриманої від позивача товару, не встановлено наявність поставок товару на адресу ПП «НП «ХІМІЧ», однак на рахунок позивача надходили грошові кошти в оплату товарів, реалізація яких була оформлена на ПП «НП «ХІМІЧ»; за інформацією електронних баз даних встановлено, що ТОВ «Продмаркет 2012» має стан припинено, але не знято з обліку, свідоцтво платника податку на додану вартість скасовано 16 травня 2014 року; встановлено обрив ланцюга постачання гофропродукції, ТОВ «Продмаркет 2012» в подальшому не здійснювало поставку отриманої від позивач товару, не встановлено наявність поставок товару на адресу ТОВ «Продмаркет 2012», однак на рахунок позивача надходили грошові кошти в оплату товарів, реалізація яких була оформлена на ТОВ «Продмаркет 2012».

Відповідач вважає, що первинні документи по операціям поставки товарів на адресу ПП «НП «ХІМІЧ» та ТОВ «Продмаркет 2012» складені ТОВ «Санвіт-Холдінг» з порушенням вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не несуть доказовості відносно змісту здійсненої господарської операції та не є документами, які можуть бути підставою для податкового обліку, оскільки містять недостовірні відомості, а тому, кошти, які надійшли на рахунок позивача за поставлений товар, є коштами, що отримані безпідставно та безповоротно.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 13 червня 2016 року №, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 1097903,00 грн., у тому числі за основним платежем на 878346,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 219 587,00 грн.

Касаційний суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про невідповідність вимогам чинного законодавства оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з огляду на наступне.

Так, згідно пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з пунктом 135.1 статті 135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Пункт 135.2 статті 135 ПК України встановлює, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів 135.5.4 та 135.5.5 пункту 135 статті 135 ПК України інші доходи, зокрема, включають:

суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи;

суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, що залишаються неповерненими на кінець такого звітного періоду, від осіб, які не є платниками цього податку (в тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із цим Кодексом мають пільги з цього податку, в тому числі право застосовувати ставки податку нижчі, ніж установлені пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу.

За визначенням підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статі 14 ПК України фінансовою допомогою є фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

Безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних); сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Поворотна ж фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Вказана норма не містить застережень щодо можливості розширеного її тлумачення.

У справі, яка розглядається, суди виходили з того, що відповідачем - суб'єктом владних повноважень, на якого положеннями частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент ухвалення судових рішень) покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, якщо він заперечує проти адміністративного позову, не доведено будь-якими належними та допустимими доказами наявності обставин отримання позивачем від ПП «НП «ХІМІЧ» та ТОВ «Продмаркет 2012» сум безповоротної фінансової допомоги, зокрема, у вигляді суми коштів згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами, або у вигляді суми безнадійної заборгованості, або основної суми кредиту чи депозиту, що надані без встановлення строків повернення такої основної суми тощо, а також не наведено конкретної ознаки безповоротної фінансової допомоги, передбаченої підпунктом 14.1.257 пункту 14.1 статі 14 ПК України, якій відповідають кошти, отримані позивачем від ПП «НП «ХІМІЧ» та ТОВ «Продмаркет 2012».

Натомість, в ході розгляду справи встановлено, що кошти у розмірі 4634683,30 грн. надійшли на рахунок позивача за поставлений товар (гофропродукцію) на підставі укладених із ПП «НП «ХІМІЧ» та ТОВ «Продмаркет 2012» угод купівлі-продажу, фактичне виконання яких підтверджується належним чином оформленими первинними документами, а саме видатковими накладними про поставку товару, розрахунковими документами, товарно-транспортними накладними.

Реальність ж господарських операцій із придбання позивачем товару, який у подальшому поставлено ПП «НП «ХІМІЧ» та ТОВ «Продмаркет 2012», відповідачем не заперечується.

Касаційний суд вважає, що на підставі зазначених обставин та наведених доказів, оцінка яким була надана з дотриманням норм процесуального законодавства, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що господарські операції між позивачем та його контрагентами - покупцями документально підтверджені та фактично здійсненні; відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували реальність здійснення таких операцій, свідчили б про відсутність на момент перевірки у позивача відповідних розрахункових та інших первинних документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку, або ж невідповідності їх вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Посилання відповідача на відомості електронних баз даних, згідно з якими не встановлено подальшого руху придбаного ПП «НП «ХІМІЧ» та ТОВ «Продмаркет 2012» товару, обґрунтовано відхилено судами першої та апеляційної інстанцій з огляду на відсутність відношення наведених обставин до спірних операцій. При цьому, норми податкового законодавства та законодавства з питань бухгалтерського обліку не містять положень, які б визначали можливість нівелювання результатів господарських операцій, реальність яких не спростовується, у разі подальшого припинення діяльності підприємств - учасників операцій та анулювання їхньої реєстрації платників податку на додану вартість, на обставини чого посилається відповідач.

Касаційний суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що в ході розгляду справи відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, не доведено наявності обставин та підстав, які б свідчили про отримання ТОВ «Санвіт-Холдінг» безповоротної фінансової допомоги, про заниження доходу та порушення вимог ПК України.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про необхідність скасування податкового повідомлення-рішення від 13 червня 2016 року №, а тому постановили рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Доводи ж касаційної скарги за наведеного не дають підстав для висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень, а тому підстави для скасування ухвалених судових рішень та задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.С. Пасічник

Судді: І.А. Васильєва

В.П. Юрченко