Справа № 802/1757/16-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2018 року

Київ

справа №802/1757/16-а

адміністративне провадження №К/9901/37823/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді - доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року ( судді: Совгира.І., Мельник-Томенко Ж.М., Курко О.П.) у справі №802/1757/16-а за позовом ОСОБА_1 до Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 7455-13 від 13 червня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на помилковість визначення контролюючим органом ставки грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зважаючи на те, що податковим законодавством передбачено застосування різних ставок на житлову та нежитлову нерухомість.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 13 червня 2016 року №7455-13 у частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 453,22 грн. У решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь позивача судовий збір у розмірі 468,52 грн.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року, скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з правомірності застосування контролюючим органом ставки оподаткування, із застосуванням податкової пільги, у розмірі 12,18 грн за 1 м2 на об'єкт житлової нерухомості, який, відповідно до свідоцтва про право власності від 3 листопада 2014 року серії НОМЕР_1, перебуває у власності позивача.

Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У доводах касаційної скарги позивач посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи, зважаючи на проведення контролюючим органом розрахунку податкового зобов'язання всупереч вимогам податкового законодавства у частині визначення ставки податку та порушення вимог закону щодо порядку прийняття податкового повідомлення-рішення, з урахуванням результатів його адміністративного оскарження.

Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що за ОСОБА_1 на праві власності зареєстровано житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Вінницька область, АДРЕСА_1, загальною площею 243,4 м2, житловою 80,2 м2, про що свідчить свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 від 3 листопада 2014 року.

Контролюючим органом на підставі підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення №7455-13 від 13 червня 2016 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об'єктів житлової нерухомо сті у розмірі 528, 61 грн, виходячи з розрахунку (243,40 м2 (площа будинку) - 200 м2 (пільгова площа, яка не оподатковується) х (1218 грн х 1%).

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом апеляційної інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 261 Податкового кодексу України ).

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об'єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів нежитлової нерухомості, встановлюються в залежності від майна, яке є об'єктом оподаткування.

Органи місцевого самоврядування до 1 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням об'єкта житлової нерухомості відомості стосовно пільг, наданих ними відповідно до цього підпункту.

Згідно підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Так, рішенням Козятинської міської ради Вінницької області №1233- VI від 23 січня 2015 року затверджено Положення Про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (далі - Положення), в додатку №2 якого встановлено розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема: житлова нерухомість (будинки 12,18 грн. за 1м2); нежитлова нерухомість (гаражі 1,22 грн. за 1м2, господарські (присадибні) будівлі 0,61 грн. за 1м2).

При цьому, згідно абзацу "б" підпункту 4.4 пункту 4 Положення, база оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується на 200 м2 для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості.

За приписами абзацу «а» підпункту 266.7.1. пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку за наявності у власності платника податку одного об'єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об'єктів (у разі її встановлення) та відповідної ставки податку.

У даному випадку, у разі перебування у власності фізичної особи одного об'єкта нерухомості (житлового будинку) податок обчислюється виходячи з загальної площі такого об'єкта, зменшеної відповідно до податкової пільги, та відповідної ставки податку.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 3 листопада 2014 року за позивачем зареєстровано житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Вінницька область, АДРЕСА_1, загальною площею 243,4 м2.

Відтак, оскільки у власності позивача перебуває житловий будинок загальною площею 243,4 кв.м., податковим органом визначено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 528,61 грн., (243,40 м2 - 200 м2 (пільгова площа, яка оподатковується відповідно до підпункту 4.4 пункту 4 Положення) * 12,18грн.= 528,61 грн.) із застосуванням податкової пільги та відповідної ставки податку, що відповідає вимог податкового законодавства.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи позивача викладені у касаційні скарзі щодо порушення строку прийняття та порядку вручення спірного податкового повідомлення-рішення зважаючи на відсутність доказів наданих позивачем, які б свідчили про такі порушення. Крім того, відмова контролюючого органу, за результатами розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення, від проведення звірки бази оподаткування та проведення перерахунку розміру податкового зобов'язання, не є предметом даного спору, а отже такі доводи скаржника також підлягають відхиленню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року у справі №802/1757/16-а слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року у справі №802/1757/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду