Справа № 804/420/18
Суддя: Кононенко Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2018 року Справа № 804/420/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіКононенко О. В.
за участі секретаря судового засіданняТонояна А.К.
представника позивача представника відповідача Кияненко Д.О. Пухлій В.В.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він не є власником чи користувачем земельної ділянки, тому обов'язок сплачувати земельний податок виникне тільки після укладення та реєстрації договору оренди земельної ділянки. Також зазначає, що податковим органом не надано розрахунок земельного податку.
Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позивач є власником будівель площею 533,3 кв.м., розташованих за адресою вул.. АДРЕСА_1 у м. Дніпро, отже у нього існує обов'язок сплачувати земельний податок.
Щодо розміру земельного податку відповідач зазначає, що розрахунок проводився виходячи з площі будівель, які перебувають у власності позивача.
Представником позивача надано відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що позивач не є власником земельної ділянки розташованої за адресою вул. АДРЕСА_1 у м. Дніпро, отже не повинен сплачувати земельний податок.
Представник позивача у судовому засіданні просив позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову, з таких підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником нежитлових приміщень по вул. АДРЕСА_1 у м. Дніпро загальною площею 533,3 кв.м.
Вирішуючи спір суд зазначає, що відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до підпункту 269.1.1 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв).
Статтею 270 вказаного Кодексу визначено, що об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.
За змістом пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України закріплено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Згідно пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Пунктом 287.6 статті 287 Податкового кодексу України встановлено, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Тобто, фізична особа-власник нежилого приміщення (його частини) є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
За таких обставин, незважаючи на те, що позивач не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належним йому на праві власності нежитловим приміщенням, обов'язок зі сплати земельного податку виник у позивача з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Приписами статті 120 Земельного кодексу України закріплено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Судом встановлено, що позивач є власником нежитлового приміщення площею 533,3 кв.м., за земельну ділянку під яким відповідач нарахував земельний податок.
Щодо зауважень позивача щодо розміру нарахованого земельного податку, суд зазначає, що відповідний розрахунок наведено відповідачем у відзиві на позов, та він проведений виходячи з розміру земельної ділянки на якій розміщено об'єкт нерухомого майна.
Керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 03 березня 2018 року.

Суддя О.В. Кононенко