Справа № 725/4562/17
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/4562/17

Головуючий у 1-й інстанції: Галичанський О.І.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

03 квітня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С. Граб Л.С.

секретар судового засідання: Охримчук М.Б.,

за участю:

представника позивача:ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України на постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 08 грудня 2017 року (ухвалена в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 15 вересня 2017 року у справі про порушення митних правил 1510/40500/17, якою його було визнано винним у вчиненні правопорушення за статтею 485 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 459 449,06 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що в його діях відсутній умисел на ухилення від сплати митних платежів, а тому вважає, що постанова підлягає скасуванню.

Постановою Першотравневого районного суду міста Чернівці від 08 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи.

15 лютого 2018 року до суду надійшов відзив позивача, в якому останній вказував на необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні щодо задоволення вимог апеляційної скарги заперечувала, просила суд залишити їх без задоволення.

Відповідач в судове засідання не завився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, відзив позивача на апеляційну скаргу відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи неоспорені факти про те, що 15.09.2017 року заступником начальника Чернівецької митниці ДФС винесено постанову в справі про порушення митних правил, зі змісту якої вбачається, що 09.08.2017 року о 09 год. 30 хв. на територію п/п «Порубне» в зону митного контролю в пішому порядку слідував громадянин України ОСОБА_3, який прямував з України до ОСОБА_4 в приватних справах. Вказаний громадянин до митного контролю надав контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору», митну декларацію та закордонний паспорт громадянина України FB797319, виданий 10.09.2015 року УВС 7302.

Під час проведення митних формальностей, зокрема огляду особистих речей в середині валізи у громадянина ОСОБА_3, було виявлено закордонний паспорт громадянина ОСОБА_4 053751098, виданий 24.05.2016 року поліцією м. Сучава.

Згідно поданого до митного контролю закордонного паспорта гр. України FB797319, виданого 10.09.2015 року УВС 7302 та виявленого паспорта громадянина ОСОБА_4 053751098, виданого 24.05.2016 року поліцією м. Сучава, громадянин ОСОБА_3 та LUPU EDUARD є однією й тією ж особою.

В процесі проведення аналізу перетину митного кордону України і транспортного засобу марки «MERCEDES-BENS E270», країна реєстрації Болгарія, державний номер В3538ВК встановлено, що зазначена особа ввезла на митну територію України даний транспортний засіб в режимі «тимчасового ввезення» з використанням паспорту громадянина ОСОБА_4.

На підставі вказаних митним органом обставин, громадянина ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме: 1 459 449,06 гривень.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду для її скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями ст. 366 МК України передбачено, що двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Канал, позначений символами червоного кольору ("червоний коридор"), призначений для всіх інших громадян.

Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Відповідно до ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб (ч. 4 ст. 380 МК України).

Положеннями ст. 485 МК України передбачено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у звязку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що необхідність сплати особою митних платежів при ввезенні на територію України транспортного засобу для особистого користування або звільнення від їх сплати залежить від того чи є особа резидентом, чи нерезидентом і встановлюється митним органом при ввезенні автомобіля на територію України.

Оцінюючи доводи апелянта стосовно наявності у позивача статусу резидента, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт наявності статусу громадянина-резидента у позивача підтверджується листом управління Державної міграційної служби України у Чернівецькій області від 28.08.2017 № 73.01/12604 зі змісту якого слідує, що ОСОБА_3М, ІНФОРМАЦІЯ_1 значиться зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 за паспортом громадянина України КР 983040, виданим 25.12.2018 року. З заявою про виїзд на ПМП з України не звертався.

Крім того, згідно листа сільської ради села Петирашівка № 147 від 14.08.2017 року гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не зареєстрований але проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Положеннями п. 1 ст. 2 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 № 2235-III визначено, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Отже, враховуючи вищевикладене та відсутність у позивача документів, які підтверджують його постійне місце проживання на території ОСОБА_4, позивач являється резидентом і зобов'язаний дотримуватися митних правил встановлених для громадян (резидентів) України та у даному випадку при тимчасовому ввезенні на територію України транспортного засобу повинен сплатити усі необхідні митні платежі.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта, що за наявності у позивача належним чином підтвердженого статусу громадянина-резидента останній не мав правових підстав для користування пільгами, встановленими ст. 380 МК України для громадян-нерезидентів при ввезенні на митну територію України транспортного засобу марки MERCEDES DENS E270", д.н. В3538ВК, VIN -код WDB2110161A565061/

Крім того, колегія суддів приймає до уваги ту обставину, що при наявності паспортів двох держав - України та ОСОБА_4, громадянин України (резидент) ОСОБА_5 свідомо подав саме паспорт громадянина ОСОБА_4, як підставу для тимчасового ввезення автомобіля без сплати митних платежів. Саме на ухилення від сплати обов'язкових платежів були спрямовані дії позивача, що підтверджує наявність в діях позивача умислу на вчинення правопорушення, склад якого передбачений ст. 485 МК України.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно дотримання митним органом процедури притягнення позивача до відповідальності за ст. 485 МК України, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Положеннями ст. 485 МК України, за якою позивача притягнуто до відповідальності, визначено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Разом з тим, диспозицією ст. 485 МК України є, зокрема, вчинення протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів.

Обєктом правопорушення згідно вказаної статті МК України є встановлений законодавством України порядок оподаткування та сплати митних платежів, що забезпечують формування дохідної частини державного бюджету, в даному випадку мито, акцизний податок, податок на додану вартість.

Обєктивною стороною порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України є дії, активна поведінка (вчинок особи), в якій виражена зовні її воля і що спрямована на звільнення від сплати митних платежів.

Таким чином, в діях позивача наявні ознаки складу вказаного правопорушення,

За приписами ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст. 488 МК України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Як встановлено з матеріалів справи вчинення правопорушення позивачем підтверджується протоколом про порушення митних правил № 1510/40800/17 від 09.08.2017 року, даними АСМО "Інспектор", ПІК "Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення" ЄАІС ДФС, інформацією сільської ради села Петришівка та Управління міграційної служби України в Чернівецькій області.

Таким чином, позивачем порушені вимоги ст.485 Митного кодексу України при тимчасовому ввезені на територію України транспортного засобу іноземної реєстрації, оскільки надаючи паспорт громадянина ОСОБА_4, позивач вчинив зазначені дії з метою ухилення від сплати митних платежів, які підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Щодо доводів апелянта про правомірність визначення розміру митних платежів у справі про порушення митних правил, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Відповідно до п. 27 ст. 4 МК України митні платежі складаються мита, акцизного податку із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції) та податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції).

Згідно з Законом України "Про митний тариф України" розмір ввізного мита визначається за встановленими цим законом ставками в процентному відношенні від митної вартості.

Ставки акцизного податку визначені ст. 215 Податкового кодексу України залежно від об'єму двигуна автомобіля.

Базою оподаткування податком на додану вартість згідно ст.188 ПК України буде договірна вартість товару з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Відповідно до п. 189.3 ст. 198 ПК України ціна продажу вживаного транспортного засобу визначається: для осіб, не зареєстрованих як платники податку, виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу, але не нижче оціночної вартості такого засобу, розрахованої суб'єктом оціночної діяльності, уповноваженим здійснювати оцінку відповідно до закону; для платників податку виходячи з договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

За визначенням ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395(далі - Методика) вказано, що у разі відсутності цінових даних колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ (п. 7.35).

У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп'ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань. Використання ресурсів мережі Інтернет допускається з дотриманням вимог підпункту 7.53.5 пункту 7.53 цієї Методики.

Колегія суддів враховує, що позивач, як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, мав можливість добровільно надати митниці документ, який підтверджує митну вартість автомобіля. Однак, зазначених доказів ним надано не було.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованою позицію суду першої інстанції, що оскільки позивачем не надавались відповідачу документи про придбання вказаного транспортного засобу із зазначенням його вартості, то визначення відповідачем митної вартості спірних транспортних засобів мало відбутися шляхом проведення експертного дослідження, враховуючи, що самим позивачем не заявлялось клопотання про проведення експертизи, а МК України не містить положень щодо обов'язковості проведення саме експертизи при визначення вартості товарів, у разі ненадання особою, яка притягається до відповідальності, необхідних документів.

Так, у службовій записці управління адміністрування митних платежів Чернівецької митниці ДФС, для визначення вартості транспортного засобу використовувалися Інтернет ресурси, можливість використання яких передбачена Методикою. Зі змісту вказаної записки слідує, що у разі ввезення транспортного засобу "MERCEDES BENZ E270", д.н. В3538ВК на митну територію України громадянином-резидентом підлягають сплаті митні платежі у розмірі 486 483,02 грн.

Крім того, в службовій записці вказані фактори, які б дали можливість більш точно визначити митну вартість автомобіля. Однак, за відсутністю вказаних факторів, згідно положень Методики, митна вартість визначається за інформацією, отриманою з мережі Інтернет. Саме таку інформацію митним органом використано.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що останнім митна вартість спірних транспортних засобів визначена відповідно до чинного законодавства та із врахуванням Методики, а відтак останнім законно та обґрунтовано накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1459449,06 грн., що відповідає 300 відсоткам несплаченої суми митних платежів.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України задовольнити повністю.

Постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 08 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 05 квітня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_7