Справа № 743/385/18
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/385/18
Провадження № 2-а/743/56/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2018 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого-судді СТАШКІВА В.Б.,
за участю: секретаря судового засідання НЕРУС Н.І.,
перекладача ІБРАХІМ ХАЛІД,
учасники справи: - представник ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова

частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України

БАЛОГ О.Ю.,

- громадянин Єменської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду справу
за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )

Державної прикордонної служби України

до громадянина Єменської Республіки ОСОБА_1 (

ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2

про продовження строку затримання,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі.
5 квітня 2018 р. ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ) звернувся до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до громадянина Єменської Республіки ЮСЕФ ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому ставилось питання про продовження строку затримання останнього на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, а саме до 11.10.2018 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ухвалою та постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.10.2017 року було примусово видворено за межі території України громадянина Єменської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та затримано останнього з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України на строк до 6 місяців. Вказують, що строк затримання відповідача закінчується 11 квітня 2018 р., а на даний час неможливо забезпечити його примусове видворення, так як відсутня співпраця з боку відповідача, наявне умисне надання неправдивої інформації щодо себе, відповідач відмовився від повторного анкетування, що перешкоджає Чопському прикордонному загону одержати інформацію щодо країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи та організації примусового видворення за межі України.

Ухвалою судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 5 квітня 2018 р. відкрито провадження по справі та призначено його на 5 квітня 2018 р., а протокольною ухвалою даного суду від 5 жовтня 2018 р. відкладено розгляд справи до 10.04.2018 р. з метою надання відповідачу можливості скористатись правовою допомогою та забезпечення перекладача по справі.

В судовому засіданні:

- представник Чопського прикордонного загону БАЛОГ О.Ю. позов підтримав, з підстав вказаних в ньому. Додатково зазначив, що оригінал паспорту громадянина Єменської Республіки останнім не надавався. Останній, під кінець 6 місячного строку затримання, звернувся з заявою за захистом до УДМС України в Чернігівській області;

- громадянин Єменської Республіки ЮСЕФ ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проти задоволення позову заперечував. Вказав, що він має дійсний паспорт громадянина Єменської Республіки, який продовжений в Посольстві Єменської Республіки в РФ. Зазначив, що має намір залишитись в Україні. Звернувся до УДМС України в Чернігівській області з заявою про надання статусу особи, яка потребує додаткового захисту.

При вирішенні клопотання громадянина Єменської Республіки ЮСЕФ ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про відкладення судового розгляду, з метою скористатись допомогою адвоката, то суд в його задоволені відмовляє, так як справа про продовження строку затримання є невідкладною та розглядається в день надходження позову до суду, продовження строку розгляду не передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод регламентує "Право на справедливий суд", згідно якого кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, що в п.п. 38, 39 рішення Європейського суду з прав людини в справі "Маауйя проти Франції" (Maaouia v. France) вказано, що: процедури примусового видворення іноземців не підпадають під дію кримінального аспекту статті 6; імміграційні питання не входять до сфери застосування статті 6 у частині цивільних прав та зобов`язань.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що:

- громадянин Єменської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 має паспорт громадянина Єменської Республіки, з відповідним номером, який виданий 13 липня 2011 р., терміном до 12.07.2017 р., в якому мається відмітка про його продовження до 12.07.2019 р. Посольством Єменської Республіки в РФ;

- на ім`я громадянина Єменської Республіки ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , видавалась посвідка на тимчасове проживання № ТР143906 від 23 серпня 2016 р., терміном дії до 1 жовтня 2017 р.;

- 11.10.2017 о 04:20 год. громадянин Республіки Ємен ОСОБА_5 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» на напрямку 284 прикордонного знаку в 3000 метрів від лінії державного кордону при спробі незаконного перетину державного кордону з України в Словаччину у складі групи осіб поза межами пункту пропуску, без документів, що посвідчують особу, чим порушив вимоги статті 9 Закону України «Про державний кордон України»;

- ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.10.2017 року затримано громадянина Єменської Республіки ЮСЕФ ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та поміщено останнього до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України на строк до 6 місяців;

- постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.10.2017 року, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2017 р. примусово видворено громадянина Єменської Республіки ЮСЕФ ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі території України;

- ІНФОРМАЦІЯ_5 громадянина Єменської Республіки ЮСЕФ ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за актом приймання-передавання іноземця або особи без громадянства, передано до Чернігівського ПТПІ;
- Чопським прикордонним загоном робились запити від 29.11.2017 року за № 27/1795, від 15.01.2018 р. № 81/63 до почесного консульства Єменської Республіки у м.Києві про видачу свідоцтва на повернення до Єменської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та про розгляд питання щодо звільнення від сплати консульського збору;

- відповіді на вказані запити, на адресу Чопського прикордонного загону, не надходили;

- 02.04.2018 р. Чопський прикордонний загін звертався до Чернігівського ПТПІ з листом № 81/285 щодо здійснення додаткового анкетування громадянина Єменської Республіки ЮСЕФ ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для встановлення його особи та отримання документів на повернення до країни походження;

- 04.04.2018 р. Чернігівський ПТПІ листом № 09-02/548 повідомив Чопський прикордонний загін про те, що громадянин Єменської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовився, з особистих міркувань, від заповнення анкети для встановлення його особи та отримання документів на повернення до країни походження.

Мотивована оцінка аргументів сторін, норми права, які застосовує (не застосовує) суд, та мотиви їх застосування (не застосування).
У відповідних положеннях статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що:

«1. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом,:

f) "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції».

Стаття 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає, щоб затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції розглядалося як обґрунтовано необхідний захід, наприклад, з метою запобігти вчиненню особою злочину або втечі. У зв`язку з цим, стаття 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає інший від статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод рівень захисту: все, що вимагається відповідно до підпункту (f) це «вжити заходів з метою депортації або екстрадиції». Відповідно, для цілей його застосування несуттєво, чи є рішення про примусове видворення обґрунтованим згідно з національним законодавством або Конвенцією (§ 112 рішення у справі "Чахал проти Сполученого Королівства", § 38 рішення у справі "Чонка проти Бельгії", § 69 рішення у справі "Насруллоєв проти Росії", § 109 рішення у справі "Солдатенко проти України").
Затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції може бути виправдане у відповідності до другої частини статті 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод запитами від компетентних органів, навіть якщо офіційне прохання або наказ про екстрадицію не видано, оскільки такі запити можуть вважатися «заходами» в розумінні цього положення ("Х проти Швейцарії", рішення Комісії від 9 грудня 1980 року).
Згідно ч.ч. 11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Виходячи з правового аналізу ст. 289 КАС України можна стверджувати, що інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом у разі наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, якими є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

П. 2.7 Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150 детально описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачає, що:

- у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу);

- у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС;

- у разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Тобто, в розумінні Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, ідентифікація іноземця та документування свідоцтвом для повернення іноземця є двома різними процедурами.

Судом встановлено, що Чопським прикордонним загоном не додані до позову докази направлення запитів до Консульства Єменської Республіки та Посольства Єменської Республіки, через МЗС України, саме про ідентифікацію такої особи, як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Більш того особа громадянина Єменської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 документована паспортом громадянина Єменської Республіки, наданим в судовому засіданні, та посвідкою на тимчасове проживання № ТР143906 від 23 серпня 2016 р., виданою компетентними органами, терміном дії якої закінчився, що свідчить, що особа останнього ідентифікована.

Слід зауважити, що співпраця з боку іноземця під час процедури його ідентифікації має місце, коли особа останнього не ідентифікована, а наявність дійсного паспорту свідчить про ідентифікацію іноземця.

Крім того, на ім`я громадянина Єменської Республіки ЮСЕФ ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , УДМС України в Чернігівській області 26.03.2018 р. видана Довідка про звернення за захистом в Україні № 0086468, яка дійсна до 26.04.2018 р., тобто рішення компетентними органами за заявою останнього про визнання його особою, яка потребує додаткового захисту в Україні ще не прийнято.
При цьому, в адміністративному позові відсутня така підстава продовження строку затримання громадянина Єменської Республіки ЮСЕФ ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як неможливість прийняти рішення за його заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, а суд розглядає справи тільки в межах заявлених вимог.
Враховуючи те, що позивачем не доведено неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації, зважаючи на те, що особа громадянина Єменської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ідентифікована, що виключає процедуру його ідентифікації, суд приходить до висновку, що відсутні вичерпні умови за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, передбачені ч. 13 ст. 289 КАС України та, як наслідок, відсутні підстави для задоволення позову Чопського прикордонного загону та для продовження строку затримання громадянина Єменської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 9, 241-246, 250, 290 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України до громадянина Єменської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 про продовження строку затримання - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в десятиденний строк з дня її проголошення.
Згідно ч. 18 ст. 289 КАС України на час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Головуючий В.Б.Сташків
Текст рішення виготовлено та
підписано 10 квітня 2018 року.