Справа № 810/422/17
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/422/17 Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Судді-доповідача - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Броварської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року (повний текст виготовлено 01 червня 2017 року) у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» до Переяслав-Хмельницького відділення Броварської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 05.02.2016 №.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» подало до податкового органу декларації з податку на додану вартість за січень, лютий, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень і листопад 2015 року, якими самостійно визначило суму грошового зобов'язання, що підлягає сплаті до бюджету.

У межах строків, встановлених Податковим кодексом України, позивач платіжними дорученнями перерахував суму самостійно узгоджених зобов'язань з ПДВ за вказані періоди до бюджету. Разом з цим, кошти, сплачені позивачем як суму податкових зобов'язань з ПДВ за січень-листопад 2015 року податковий орган самостійно спрямував у рахунок погашення податкового боргу попередніх податкових періодів та визначив штрафні санкції за порушення строків сплати податків.

Позивач стверджує, що КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» своєчасно та у повному обсязі сплачує податкові зобов'язання, тому висновок податкового органу про наявність податкового боргу з ПДВ за попередні періоди є безпідставними та необґрунтованими.

Позивач також звертає увагу суду, що своєчасність сплати КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» податкових зобов'язань та неправомірність дій податкового органу зі зміни призначення платежів підтверджується низкою судових рішень.

Таким чином позивач вважає, що податковий орган не мав правових підстав для зміни призначення платежів та застосування до КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 05.02.2016 №.

В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Зокрема, апелянт посилався на те, що ним правомірно зараховано сплачені позивачем згідно платіжних доручень кошти на погашення податкових зобов'язань.

При цьому, облік платежів у картках платників податків за своєю юридичною природою не є тими діями суб'єкта владних повноважень, які породжують для підприємства будь-які правові наслідки.

Саме по собі відображення у цих картках відповідних даних не породжує для платника податків настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права і обов'язки.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено, що доводи відповідача про несвоєчасну сплату податкових зобов'язань з ПДВ за грудень 2013 року та січень 2014 року ґрунтуються на припущеннях, оскільки податок на додану вартість за вказаний період сплачено позивачем в повному обсязі.

Крім того, Акт про проведення камеральної перевірки не відповідає проведеній перевірці та суперечить вимогам Податкового кодексу України, оскільки фактично було проведено документальну невиїзну перевірку своєчасності сплати податкових зобов'язань.

Вказане свідчить про безпідставність винесення податкового повідомлення-рішення від 05.02.2016 №.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 21 січня 2016 року посадовою особою Переяслав-Хмельницької ОДПІ на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та підпункту 75.1.1 статті 75 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку своєчасності сплати КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» податкових зобов'язань, за результатами якої складено Акт перевірки № 31/10-17-15-01 від 22.01.2016 (далі - Акт перевірки) (а.с. 63-64).

Так, перевіркою встановлено порушення позивачем положень пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, що полягає у несвоєчасній сплаті самостійно визначених податкових зобов'язань у податковій декларації з ПДВ за грудень 2013 року, січень 2014 року та грошових зобов'язань, визначених податковим повідомленням-рішенням від 04.12.2013 №.

Як вбачається з розрахунку штрафної санкції, який міститься в Акті перевірки, із сплачених позивачем 134303 грн ПДВ за січень 2015 року відповідно до платіжного доручення № 187 від 23.02.2015 на суму 134303 грн (а.с. 20), відповідачем зараховано 6585 грн 20 коп. на погашення податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням № від 04.12.2013, та нараховано штраф в сумі 1317 грн 04 коп. за 434 дні прострочення.

Із сплачених позивачем 159866 грн ПДВ за лютий 2015 року відповідно до платіжного доручення №262 від 19.03.2015 на суму 159866 грн (а.с. 23), відповідачем було зараховано 83629 грн 80 коп. на погашення податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням № від 04.12.2013, та нараховано штраф в сумі 16725 грн 96 коп. за 458 днів прострочення.

Із сплачених позивачем 24347 грн ПДВ за травень 2015 року відповідно до платіжного доручення № 635 від 22.06.2015 на суму 24347 грн (а.с. 28), відповідачем зараховано 255 грн 05 коп. на погашення податкового боргу з ПДВ за грудень 2013 року та нараховано штраф в сумі 51 грн 01 коп. за 508 днів прострочення.

Із сплачених позивачем 34161 грн ПДВ за червень 2015 року відповідно до платіжного доручення № 715 від 22.07.2015 (а.с. 32), відповідачем було зараховано 34161 грн на погашення податкового боргу з ПДВ за грудень 2013 року та нараховано штраф в сумі 6832 грн 20 коп. за 538 днів прострочення.

Із сплачених позивачем 4022 грн ПДВ згідно уточнюючого розрахунку за липень 2015 року відповідно до платіжного доручення №736 від 30.07.2015 на суму 4022 грн (а.с. 36), відповідачем було зараховано 4022 грн на погашення податкового боргу з ПДВ за грудень 2013 та нараховано штраф в сумі 804 грн 40 коп. за 546 днів прострочення.

Із сплачених позивачем 22 грн ПДВ згідно уточнюючого розрахунку за липень 2015 року відповідно до платіжного доручення № 737 від 30.07.2015 на суму 22 грн (а.с. 40), відповідачем було зараховано 22 грн на погашення податкового боргу з ПДВ за грудень 2013 та нараховано штраф в сумі 4 грн 40 коп. за 546 днів прострочення.

Із сплачених позивачем 140000 грн ПДВ за липень 2015 року відповідно до платіжних дорученнь № 738 від 04.08.2015 на суму 40000 грн. (а.с. 44), № 753 від 11.08.2015 на суму 10000 грн. (а.с. 45) та № 788 від 27.08.2015 на суму 90000 грн (а.с. 46), відповідачем було зараховано 86477 грн на погашення податкового боргу з ПДВ за грудень 2013 року та нараховано штраф у загальній сумі 17295 грн 40 коп. за 551, 573 та 574 днів прострочення відповідно.

Із сплачених позивачем 70723 грн ПДВ за серпень 2015 року відповідно до платіжного доручення № 851 від 28.09.2015 (а.с. 50), відповідачем зараховано 17200 грн та 53523 грн на погашення податкового боргу з ПДВ за грудень 2013 року та нараховано штраф в сумі 14144 грн 60 коп.

Із сплачених позивачем 54526 грн ПДВ за вересень 2015 року відповідно до платіжного доручення №912 від 22.10.2015 на суму 54526 грн (а.с. 54), відповідачем було зараховано 54526 грн на погашення податкового боргу з ПДВ за січень 2014 року та нараховано штраф в сумі 10905 грн 20 коп.

Із сплачених позивачем 71916 грн ПДВ за жовтень 2015 року відповідно до платіжного доручення №1006 від 26.11.2015 на суму 71916,00 грн. (а.с. 58), відповідачем було зараховано 71916 грн на погашення податкового боргу з ПДВ за грудень 2013 та нараховано штраф в сумі 14383 грн 20 коп.

Із сплачених позивачем 121258 грн ПДВ за листопад 2015 року відповідно до платіжного доручення №1113 від 22.12.2015 на суму 121258,00 грн. (а.с. 62), відповідачем було зараховано 50289 грн 95 коп. та 9 115 грн на погашення податкового боргу з ПДВ за грудень 2013 та за січень 2014 року нараховано штраф в сумі 11 880 грн 99 коп.

Таким чином, із сплаченого позивачем ПДВ за січень, лютий, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень і листопад 2015 року на загальну суму 996341 грн, відповідач, змінивши призначення податкових платежів, зарахував 90215 грн на погашення податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням № від 04.12.2013 та 381237 грн. на погашення податкового боргу згідно податкових декларації з ПДВ за грудень 2013 року та січень 2014 року.

На підставі Акта перевірки, відповідно до пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.02.2016 № , яким позивачеві за порушення граничних термінів сплати узгоджених грошових зобов'язань визначено штраф у розмірі 94344 грн 40 коп. (а.с. 66).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідача та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган протиправно змінив призначення платежів згідно з платіжними дорученнями № 187 від 23.02.2015 та №262 від 19.03.2015, яким позивач сплачував ПДВ за січень та лютий 2015 року у рахунок сплати неіснуючого податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням від 04.12.2013 №. Крім того, з матеріалів справи не вбачається фактів несплати або несвоєчасної сплати позивачем грошових зобов'язань з податку на додану вартість за грудень 2013 року та січень 2014 року позивачем. Відтак, податкове повідомлення-рішення від 24.06.2015 №, яким до позивача застосовані штрафні санкції в сумі 90844 грн 38 коп. за порушення строків сплати податкових зобов'язань з ПДВ є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

За нормами п.п.14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків повинен сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 54.1 сттатті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Таким чином, податковим законодавством визначено обов'язок податкового органу здійснювати зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків у платіжному дорученні.

Наведене свідчить, що податковий орган має право змінювати призначення платежів платника лише у разі наявності у такого платника непогашеного податкового боргу.

Так, щодо виникнення податкового боргу у зв'язку з несплатою грошового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 04.12.2013 № у розмірі 135323 грн, у тому числі 90215 грн за основним платежем та 45108 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом), колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 11.02.2014 у справі №810/587/14-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014, частково задоволений адміністративний позов Комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» до Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (а.с. 68-72).

Зокрема, вказаними рішеннями визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 04.12.2013 № про визначення грошового зобов'язання з ПДВ на суму 135323 грн, з яких 90215 грн - за основним платежем та 45108 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом) - у частині збільшення КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» грошового зобов'язання з ПДВ на суму 132505 грн 50 коп., з яких 88337 грн - за основним платежем та 44168 грн 50 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом).

Згідно частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 04.12.2013 № є правомірним лише у частині визначення позивачеві податкових зобов'язань з ПДВ на суму 2817 грн 50 коп. (135323 грн - 132505 грн 50 коп.).

Як свідчать матеріали справи, суму грошових зобов'язань у розмірі 2817 грн 50 коп. згідно з податковим повідомленням-рішенням від 04.12.2013 № позивачем сплачено у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями від 10.12.2013 №1287 на суму 309 грн 52 коп., №1288 на суму 1337 грн 49 коп., №1289 на суму 725 грн 40 коп., №1290 на суму 658 грн 04 коп., №1291 на суму 146 грн 29 коп. (а.с. 204-208).

Таким чином, враховуючи наведене, контролюючий орган протиправно змінив призначення платежів згідно з платіжними дорученнями № 187 від 23.02.2015 та №262 від 19.03.2015, яким позивач сплачував ПДВ за січень та лютий 2015 року у рахунок сплати неіснуючого податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням від 04.12.2013 №.

Стосовно зміни контролюючим органом призначення платежів на погашення податкового боргу зі сплати самостійно визначених податкових зобов'язань у деклараціях з ПДВ за грудень 2013 року та за січень 2014 року, колегія суддів зауважує наступне.

З матеріалів справи вбачається, 16.01.2014 позивач подав до Переяслав-Хмельницької ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2013 року (реєстраційний номер ), у якій самостійно визначив суму грошового зобов'язання у розмірі 372392 грн (а.с. 77-78).

При цьому, податок на додану вартість за вказаний період сплачений у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 55 від 20.01.2014 з відміткою банківської установи про проведення платежу 20.01.2014 (а.с. 79).

18 лютого 2014 року позивач подав до Переяслав-Хмельницької ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2014 року (реєстраційний номер 900758494), у якій самостійно визначив суму грошового зобов'язання у розмірі 9115 грн (а.с. 80-81).

Податок на додану вартість за вказаний період сплачений у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 183 від 24.02.2014 із відміткою банківської установи про проведення платежу 24.02.2014 (а.с. 82).

Вказане свідчить про відсутність фактів несплати або несвоєчасної сплати позивачем грошових зобов'язань з податку на додану вартість за грудень 2013 року та січень 2014 року позивачем.

При цьому, податковий орган будь-яких пояснень щодо підстав виникнення у КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» стверджуваної в Акті перевірки заборгованості з ПДВ за вказані періоди надати не зміг.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення від 24.06.2015 №, яким до позивача застосовані штрафні санкції в сумі 90844 грн 38 коп. за порушення строків сплати податкових зобов'язань з ПДВ є необгрунтованим.

При цьому, судом першої інстанції вірно встановлено, що спірні правовідносини між сторонами з приводу своєчасності сплати податкових зобов'язань тривають починаючи з 2008 року.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у 2008 році прокурор в інтересах держави в особі Переяслав-Хмельницької об'єднаної Державної податкової інспекції Київської області звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» з вимогами про стягнення податкового боргу у розмірі 781640 грн 29 коп.

Постановою Господарського суду Київської області від 28.04.2009 у справі №А20/271-08 позов задоволено, стягнуто з КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» 749208 грн 90 коп. податкового боргу (а.с. 105-108).

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2010 у справі А20/271-08, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.06.2012, постанову Господарського суду Київської області від 28.04.2009 скасовано, та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 109-112).

Разом з цим, як вбачається з листа Переяслав-Хмельницького відділення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 16.02.2017 № 1539/10/10-17, сума податкового боргу у розмірі 781640 грн 29 коп., яка була предметом справи №А20/271-08, з інтегрованої картки КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» контролюючим органом виключена не була (а.с. 199).

Отже, починаючи з 2008 року контролюючий орган, не зважаючи на вказане рішення суду у справі №А20/271-08, яким встановлено відсутність у позивача податкового боргу, змінює призначення поточних платежів позивача у рахунок погашення неіснуючого податкового боргу.

Доводи апелянта про те, що облік платежів у картках платників податків за своєю юридичною природою не є тими діями суб'єкта владних повноважень, які породжують для підприємства будь-які правові наслідки, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у даному випадку предметом оскарження є правомірність винесення податкового повідомлення-рішення, що винесено у зв'язку з несвоєчасною сплатою позивачем самостійно визначених податкових зобов'язань у податковій декларації з ПДВ за грудень 2013 року, січень 2014 року та грошових зобов'язань, визначених податковим повідомленням-рішенням від 04.12.2013 №.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанцій є законним та обгрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Броварської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київської області - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Повний текст виготовлено: 10 квітня 2018 року.