Справа № 806/1234/18
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року м.Житомир справа № 806/1234/18

категорія 6.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В. ,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Петренко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання повторно розглянути заяву та прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту у строк визначений Земельним кодексом України.

- Зобов"язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства .

- Зобов"язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподраського призначення для ведення особистого селянського господраства.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на його заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою від Головного управління Держгеокадастру отримала дві письмові відмови. Відмови містили посилання на Постанову Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 р. № 413 та вказано, що у зв"язку з невідповідністю місця розташування об"єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (Постанова КМУ №413), керуючись пунктом 7 статті 118 Земельного кодексу України Головне управління відмовляє у задоволенні заяви. Відмова від 02.02.2018 мотивована тим, що згідно поданих графічних матеріалів неможливо встановити орієнтовне місце розташування земельної ділянки. Позивач вважає такі дії щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, протиправними, оскільки він подав усі необхідні документи, передбачені Земельним кодексом України та вказав на те, що викопіювання земельної ділянки, було замовлене у відповідача.

Ухвалою від 112.03.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання у справі на 02.04.2018.

Позивач в судове засідання з"явився, позов підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з"явився, проти позову заперечував, з підстав викладених у письмовому відзиві. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивачу на його заяву було надано відповідь відповідно до вимог чинного законодавства. Зокрема, КМУ було прийнято Постанову від 07.06.2017 №413 "Про деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними". Даною Постановою визначено порядок передачі земельних ділянок у власність. Крім того, вказав, що з наданих графічних матеріалів неможливо ідентифікувати бажану земельну ділянку на місцевості. Тому, вважає позов безпідставним та просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням ХІ сесії Миролюбівської сільської ради ХХІV скликання від 26.02.2004 "Про надання згоди на безоплатну передачу земельних ділянок" ОСОБА_1 надано згоду для безоплатної передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель резерву Миролюбівськї сільської ради.(а.с.17)

У вересні 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 1,0 га, яка розташована на території Миролюбівської сільської ради, Житомирського району Житомирської області.(а.с.44)

За результатами розгляду заяви, Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області на адресу позивача надіслано лист від 29.09.2017 №П-13332/0-10811/6-17, у якому вказано, що відповідно до Постанови КМУ від 07.06.2017 №413 "Про деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні формувати перелік земельних ділянок та визначити площу, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області. Враховуючи те, що бажана позивачем земельна ділянка не увійшла до сформованим Держгеокадастром, переліку земельних ділянок, які можуть бути передані у власність громадян у третьому кварталі 2017 на території Житомирської області, йому було відмовлено у задоволенні заяви у зв"язку з невідповідністю місця розташування об"єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (Постанова КМУ №413). (а.с.42)

У січні 2018 позивач повторно звернувся із заявою до відповідача, на що листом від 02.02.2018 №П-95/0-411/0/22-18 було повідомлено, що згідно поданих графічних матеріалів неможливо встановити орієнтоване місце розташування земельної ділянки. Відтак, враховуючи, невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів, Головне управління не в змозі задовольнити клопотання. (а.с.51)

Позивач, вважаючи дії відповідача щодо відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою протиправними, звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку діям відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Приписами частин 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 1 статті 117 Земельного кодексу України передбачено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

За приписами частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Пунктом "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що з метою реалізації права громадян на отримання (придбання) у власність земельної ділянки останній звертається з відповідною заявою чи клопотанням до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. За результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації землеустрою, відповідач приймає одне з таких рішень: або надає дозвіл на розроблення відповідної документації із землеустрою, або інформує про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням конкретних причин відмови.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 двічі - 02.09.2017 та 04.01.2018 звертався до відповідача із заявами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 1,0 га, яка розташована на території Миролюбівської сільської ради, Житомирського району Житомирської області.

До заяв було додано: копію паспорта; копію ідентифікаційного коду; викопіювання.(а.с.42-56)

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивачем до заяви поданий вичерпний перелік документів, встановлений Земельним кодексом України.

При цьому, з матеріалів справи слідує, що перша відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою мотивована тим, що бажана позивачем земельна ділянка не увійшла до сформованим Держгеокадастром, переліку земельних ділянок, які можуть бути передані у власність громадян у третьому кварталі 2017 на території Житомирської області, тому йому було відмовлено у задоволенні заяви у зв"язку з невідповідністю місця розташування об"єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (Постанова КМУ №413).

За результатами розгляду повторної заяви та доданих документів позивача, відповідач мотивував свою відмову тим, що згідно поданих графічних матеріалів неможливо встановити орієнтоване місце розташування земельної ділянки. Відтак, враховуючи, невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів, Головне управління не в змозі задовольнити клопотання.

Що стосується посилань відповідача на Постанову КМУ №413, якою нібито передбачено порядок передачі земельних ділянок у власність, тому позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, суд зазначає наступне.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 р. № 413, на яку посилається відповідач, було затверджено Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, в якій передбачено, що Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні: формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області; щокварталу за 10 днів до закінчення поточного кварталу оприлюднювати перелік земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за зазначеною формулою), на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок; надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції; враховувати позицію відповідної сільської та селищної ради під час надання (передачі) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян. Для реалізації Стратегії передбачено розроблення проектів нормативно-правових актів.

Разом з тим, будь-яких змін до порядку одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, передбаченого Земельним кодексом України, у зв'язку із затвердженням вказаної Стратегії, не внесено. Цей нормативний акт не регулює питання виділення землі, оскільки таке регулювання чітко передбачено Земельним кодексом України.

Затверджена Постановою №413 "Стратегія удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" - це алгоритм дій уряду в майбутньому у цій сфері, а тому вона не містить правових норм для врегулювання цих відносин. Більш того, в ній прямо зазначено, що "для реалізації Стратегії необхідно розробити проекти нормативно-правових актів".

Крім того, відповідно до вимог статті 92 Конституції України, статті 6 Земельного кодексу України виключно до повноважень Верховної ради України віднесено регулювання земельних відносин шляхом прийняття законів.

Отже, посилання відповідача на Постанову КМУ №413 як на підставу для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є безпідставними.

Водночас, за приписами частини 7 статті 118 Кодексу підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відтак суд наголошує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, суд нагадує, що відповідно до частини 6 статті 118 ЗКУ заявником до клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Тобто, для встановлення відповідності місця розташування об"єкта вимогам законів, заявником до клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою мають бути додані графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Метою надання цих матеріалів є необхідність її ідентифікації відповідачем для перевірки відповідності місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Від перевірки вказаних підстав залежить рішення відповідача про надання чи відмову в надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Між тим, як пояснив представник відповідача, з чим погоджується суд, з наданих до заяв позивачем викопіювань, які були оглянуті судом та їх копії долучені до матеріалів справи, неможливо ідентифікувати бажану земельну ділянку на місцевості та встановити конкретне місце її розташування, що виключає можливість надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.45, 53).

Таким чином, суд зазначає, що додані позивачем до клопотання викопіювання не можна розцінювати як графічні матеріали в розумінні частини 6 статті 118 ЗК України, з огляду на що у відповідача були відсутні підстави для надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, тому його дії були правомірними.

Крім того, доказів того, що долучені до заяв позивачем викопіювання надані саме відповідачем матеріали справи не містять. У вказаних викопіювання відсутні печатка та підпис кадастрового реєстратора.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1. про визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та зобов"язання повторно розглянути заяву та прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту є безпідставними.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позову повному обсязі.

Керуючись статтями 9,77,90,242-246,371 Кодексу адміністративного судочинства України

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області ( вул.Довженка,45, м.Житомир, 10002, ) про визнання дій протиправними, зобов'язання повторно розглянути заяву та прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Капинос

Повне судове рішення складене 10 квітня 2018 року