Справа № 805/1850/18-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року справа №805/1850/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року про повернення позовної заяви у справі № 805/1850/18-а (суддя І інстанції Кониченко О.М.), складену в повному обсязі 20 березня 2018 року в м. Словянськ Донецької області за позовом ОСОБА_1 до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

15 березня 2018 року, ОСОБА_1 (через свого представника ОСОБА_2А.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії відповідача щодо зменшення з 01 січня 2012 року розміру пенсії позивача; зобовязання відповідача поновити з 01 січня 2012 року виплату пенсії в розмірі визначеному постановою Донецького окружного адміністративного суду в справі №2-а-25491/08 від 12 грудня 2008 року, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом за відповідний період; зобовязання відповідача провести з 01 січня 2012 року нарахування та виплату пенсії в розмірі визначеному постановою Донецького окружного адміністративного суду в справі №2-а-25491/08 від 12 грудня 2008 року, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом за відповідний період (а.с. 3-7).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року повернуто позовну заяву позивача у звязку з тим, що вона підписана представником позивача за відсутності підтвердження повноважень такої особи на підписання позовної заяви (а.с. 1).

Не погодившись із вищевказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження її розгляду. В обґрунтуванні апеляційної скарги, зазначив, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що додана до позовної заяви довіреність відповідає вимогам діючого законодавства та посвідчена підписом посадової особи з печаткою органу, який представляє посадова особа, а в ній міститься право надане позивачем подавати та підписувати заяви та здійснювати всі процесуальні дії, відтак, висновок суду першої інстанції, що позовна заява підписана представником позивача за відсутності підтвердження повноважень такої особи на підписання позовної заяви не відповідає дійсності та реальним обставинам у справі (а.с. 9-12).

Позивач та представник відповідача в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

03 квітня 2018 року від представника позивача до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 15 березня 2018 року позивач через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року повернуто позовну заяву позивача у звязку з тим, що вона підписана представником позивача за відсутності підтвердження повноважень такої особи на підписання позовної заяви (а.с. 1).

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії;

Частинами 3 та 5 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право. Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до положень ст. 16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обовязки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Як вбачається з ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ст. 56 Кодексу адміністративного судочинства України законний представник самостійно здійснює процесуальні права та обовязки сторони чи третьої особи, яку він представляє, діючи в її інтересах.

Згідно з вимогами ст. 57 Кодексу адміністративного судочинства України представником у суді може бути адвокат або законний представник. У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву від імені позивача підписано ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 07 березня 2018 року, засвідченої секретарем виконкому Іванівської сільської ради ОСОБА_3 (а.с. 13).

В даній довіреності прописано права представника позивача, а саме: подавати, підписувати заяви, отримувати документи, тощо, при представленні інтересів ОСОБА_1 у, зокрема, Донецькому окружному адміністративному суді.

Вивчивши цю довіреність, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вона дефектів вчинення не містить.

При цьому, суд апеляційної інстанції не приймає довід суду першої інстанції щодо ненадання оригіналу довіреності при поданні позову, оскільки відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді (ч. 5 ст. 59 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, ст. 58 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено перелік осіб, які не можуть бути представниками, а саме: особа, яка бере участь у справі як секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач та свідок, або є помічником судді, що розглядає справу, особа не може бути представником, якщо вона у цій справі представляє або представляла іншу особу, інтереси якої у цій справі суперечать інтересам її довірителя, судді, прокурори, слідчі, працівники підрозділів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність.

Доказів приналежності представника позивача ОСОБА_2 до вищеперелічених осіб матеріали справи не містять.

Відповідно до положень ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обовязки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Вищевказана довіреність не містить обмеження повноважень представника на підписання позовної заяви, а навпаки, надає представнику позивача право на її підписання.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 172 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції повертаючи позовну заяву у звязку з тим, що вона підписана представником позивача за відсутності підтвердження повноважень такої особи на підписання позовної заяви діяв передчасно, без детального вивчення самої довіреності.

Крім того, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Що стосується доводів суду, щодо необхідності відображення в договорі про надання правової допомоги, домовленості між позивачем та його представником, суд апеляційної інстанції зазначає, що з матеріалів справи не вбачається відношення представника ОСОБА_4 до адвокатів та надання правової допомоги в межах договірних відносин.

Відповідно до вимог ст. 57 ч. 2 КАС України ОСОБА_4 представляє інтереси позивача за довіреністю як фізична особа в справі незначної складності, тому ніяких договорів надання правової допомоги не вимагається.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції передчасно прийняв рішення про повернення позовної заяви, оскільки позивач не може бути позбавлений свого права на розгляд даної справи та встановлення або спростування порушення його права на виплату належного розміру пенсії, яка є основним джерелом його існування, тим паче в умовах проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, позовну заяву діяв передчасно, а, відтак, ухвала суду першої інстанції є такою, що підлягає скасуванню та направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду з огляду на положення ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 294, 311, 312, 320, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року у справі № 805/1850/18-а задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року у справі № 805/1850/18-а скасувати, а справу направити до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку, встановленому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 квітня 2018 року.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_5

ОСОБА_6