Справа № 237/3929/17
Суддя: Медведський М. Д.
Дата ухвалення: 2018-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа номер 237/3929/17
Номер провадження 2-а/237/13/18
РІШЕННЯ

Іменем України

06.04.18 року м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Медведського М.Д.,

при секретарі Готовщиковій Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Курахове заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Мар'їнському Донецької області, третя особа ОСОБА_2 соціального захисту населення Марїнської райдержадміністрації, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Марїнському районі Донецької області відносно припинення виплати належної їй пенсії.

- зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Марїнському районі Донецької області, поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2016 року та виплатити заборгованість за час затримки.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 2008 року здобула право на отримання пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААБ № 995327. У березні 2016 року відповідачем припинено виплату пенсії позивачу.

Позивач звернувся до відповідача з питанням виплати належної їй пенсії та листом № 107/к-01-01-08 від 03.08.2017 року УПФУ в Марїнському районі Донецької області їй було повідомлено про зупинення в виплаті пенсії з посиланням на положення Постанови КМУ № 365 від 08.06.2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» в якій зазначив, що контроль за проведенням соціальних виплат здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення шляхом відвідування фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається відповідний документ. Саме органи соціального захисту населення наділені повноваженнями щодо призупинення (припинення) соціальних виплат та для поновлення виплати пенсії позивачу необхідно надати зазначену довідку (а.с. 12-13).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, надав суду заяву із проханням розглядати справу у її відсутність, просила позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача УПФУ Марїнського району Донецької області у судове засіданні не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову заперечив в повному обсязі.

Представник третьої особи ОСОБА_2 соціального захисту населення Марїнської райдержадміністрації у судове засіданні не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з паспорту громадянина України серії ВВ № 434349, пенсійного посвідчення серії ААБ № 995327 від 20.08.2008 року, позивач є громадянкою України та особою пенсійного віку отримує пенсію за віком (а.с. 8,10).

З паспорту вбачається, що місцем реєстрації позивача є Донецька область, м.Донецьк, вулиця Садова, будинок 71 (а.с. 10).

З довідки від 13.03.2015 року ОСОБА_2 соціального захисту населення Марїнської районної державної адміністрації Донецької області за номером НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою у звязку з тим, що вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перемістилася за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

З листа № 107/к-01-01-08 від 03.08.2017 року УПФУ в Марїнському районі Донецької області вбачається, що позивачу було повідомлено про зупинення виплати пенсії з посиланням на положення Постанови КМУ № 365 від 08.06.2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» в якій зазначив, що контроль за проведенням соціальних виплат здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення шляхом відвідування фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається відповідний документ. Саме органи соціального захисту населення наділені повноваженнями щодо призупинення (припинення) соціальних виплат та для поновлення виплати пенсії позивачу необхідно надати зазначену довідку (а.с. 12-13).

Вказані обставини були фактично визнані сторонами у письмових матеріалах та не заперечувались, у звязку з чим суд на підставі ч. 1 ст. 78 КАС України вважає ці обставини доведеними.

Судом застосовується законодавство на час виникнення правовідносин.

Положеннями ст. 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Згідно із ч. 1 ст. 47 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року за № 1058-IV, пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

У ст. 49 цього Закону зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, дії відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу не обґрунтоване посиланням на жодну із вказаних підстав, бо посилання відповідача на постанову КМУ №365 від 08.06.2016 року порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, як на підставу для припинення виплати пенсії є протиправним, з огляду на те, що це є підзаконним нормативним актом та суперечить Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 2 ст. 49 цього Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Таким чином, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не передбачено такої підстави припинення/ призупинення виплати пенсії, як отримання інформації з Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб.

Оцінюючи спірні правовідносини суд звертається до положень Конституції України, за якими, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я,честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті1,3 Конституції України). Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другоюстатті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю,заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У даному випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює для нього на відміну від інших громадян України певні перешкоди в отриманні його пенсії, яка призначена за віком, та потребує від пенсіонера здійснення додаткових дій, не передбачених Законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема, ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без прийняття відповідного рішення, тощо.

Суд застосовує при розгляді справи практику Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом загальними принципами міжнародного права.

З огляду на викладене, суд вбачає в діях відповідача ознаки дискримінації по відношенню до позивача, як внутрішньо переміщеної особи, та відсутність єдиного підходу до виплати пенсій громадянам України згідно діючого законодавства.

Поряд із цим суд вважає за необхідне в порядку, передбаченому з п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України прийняти рішення про присудження виплати пенсій з Державного бюджету України - у межах суми стягнення за один місяць.

Щодо розподілу судових виплат, суд зазначає наступне у відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати в розмірі 640 гривень по справі підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Марїнському районі Донецької області (85600, місто Мар'їнка, вул. Заводська, 24, ) в розмірі 640 гривень на користь ОСОБА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.19,46 Конституції України, ст.47,49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року за № 1058-IV, ст. ст.2,5,6-9,121-123,139,242-246,255,262-263, 371 КАС України, суддя, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Мар'їнському Донецької області, третя особа ОСОБА_2 соціального захисту населення Марїнської райдержадміністрації, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Марїнському районі Донецької області (індекс 85600, місто Мар'їнка, вул. Заводська, 24, ) відносно припинення виплати пенсії ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2).

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Марїнському районі Донецької області (індекс 85600, місто Мар'їнка, вул. Заводська, 24, ), поновити виплату пенсії ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2) з 01 березня 2016 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати пенсії ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2), у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2) судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Марїнському районі Донецької області (85600, місто Марїнка, вул. Заводська, 24, ) в розмірі 640 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Мар'їнський районний суд Донецької області.

Суддя М.Д. Медведський

Дата документу 06.04.2018 року