Справа № 311/1026/18
Суддя: Сидоренко Ю. В.
Дата ухвалення: 2018-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 311/1026/18
Провадження №2-а/311/18/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2018 року м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької Сидоренко Ю.В., розглянувши матеріали адміністративного позову Василівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (місцезнаходження: 71600, Запорізька область м.Василівка вул.Ліхачова буд.2) до ОСОБА_1 (адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) про примусове видворення іноземця, -

В С Т А Н О В И В:

04.04.2018 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшов адміністративний позов Василівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця, в якому позивач просить примусово видворити за межі України громадянина ОСОБА_2 Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт XIII-СЮ, виданий 08.04.1985 року, та заборонити йому вїзд в Україну на пять років.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя приходить до висновку, що даний позов підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. ст.160,161 КАС України.

Відповідно до ч.4 ст.161 КАС України позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Частиною першою ст.289 КАС України передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобовязання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

З огляду на вищевикладене, при зверненні до суду позивачем в позовній заяві зазначено, що є всі підстави стверджувати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення про його примусове видворення за межі території України, а також, що відповідач свідомо ухиляється від виконання рішення Василівського РВ УДМС України в Запорізькій області № 7 від 10.03.2018 року про примусове повернення відповідача за межі України і воно є невиконаним, проте жодних доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано, що суперечить ч.4 ст.161 КАС України.

Крім того, ознайомившись зі змістом позовної заяви та доданими до позову документами, вбачається, що позовна заява подана також без додержання вимог, викладених у п.п.2,11 ч.5 ст.160 КАС України, а саме: позовна заява не містить поштового індексу відповідача, реєстраційних номерів облікової картки платників податків (для фізичних осіб) за його наявності у сторін, відомі засоби звязку; офіційні електронні адреси та адреси електронної пошти сторін; а також позовна заява не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також позовна заява не відповідає вимогам ч.2 ст.161 КАС України, зокрема: відповідно до приписів ч.2 ст.161 КАС України суб'єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов'язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Проте, в порушення вищенаведеної правової норми ч.2 ст.161 КАС України, позивачем не долучено до позовної заяви доказів надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу ОСОБА_1 копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Крім того, у позовній заяві позивач посилається на ті обставини, що ОСОБА_3 був притягнутий 10.03.2018 року до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.203 КУпАП, проте вказана особа ОСОБА_3 в якості відповідача (співвідповідача), третьої особи безпосередньо у колі осіб, які беруть участь у справі, не зазначений та у змісті позовної заяви не вказано, яке відношення має особа ОСОБА_3 до предмету заявлених позовних вимог до ОСОБА_1

Також, до матеріалів позовної заяви позивачем не долучено документального підтвердження вручення безпосередньо відповідачеві по справі ОСОБА_1 копії рішення Василівського РВ УДМС України в Запорізькій області від 15.11.2017 року № 7 про примусове повернення відповідача за межі України, з відміткою про те, що ОСОБА_1 українська мова є зрозумілою, або незрозуміла, у звязку з чим він потребує перекладача та здійснення належного перекладу тексту вказаного рішення.

Крім того, зміст позовних вимог (прохальної частини) носить неконкретний та суперечливий характер, зокрема позивач просить, крім іншого, заборонити ОСОБА_1 вїзд в Україну на пять років, при цьому в описовій частині адміністративної позовної заяви, не вказано правову норму, на підставі якої позивач заявляє вищевказані позовні вимогидо відповідача. Та, при цьому, пунктом 2 рішення Василівського РВ УДМС України в Запорізькій області № 7 від 10.03.2018 року про примусове повернення відповідача ОСОБА_1 за межі України, зазначено про заборону грамадянину ОСОБА_2 Узбекистан ОСОБА_1 подальший вїзд на територію України строком на три роки, до 10.03.2021 року.

Згідно з положеннями ч.1 ст.169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.ст.160, 161 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, предявлений адміністративний позов не може бути прийнятий до провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки недотримання позивачем вимог КАС України перешкоджає відкриттю провадження у справі та суддя вважає за необхідне надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статями 160, 161, 169 КАС України, суддя -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов Василівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про примусове видворення залишити без руху, надати позивачеві строк для усунення недоліків, зазначених в установчій частині ухвали.

Строк для усунення недоліків не може перевищувати 10-ти днів з дня отримання даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог даної ухвали в строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_4