Справа № 760/25841/17
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Кузьмишиної О.М., Пилипенко О.Є.,

секретаря Андрієнко Н.А.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора патрульної поліції у м. Києві Григора Артема Олеговича про скасування постанови, за апеляційною скаргою Інспектора роти №2 батальйону №1 полку №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Григора Артема Олеговича та Департаменту патрульної поліції на рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 16 лютого 2018 року, -

У с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Інспектора патрульної поліції у м. Києві Григора А.О., у якому просив скасувати постанову відповідача від 13.11.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач прийняв оскаржувану постанову на підставі п. 15.10 Правил дорожнього руху, які він не порушував. Також, позивач зазначає, що під час складання постанови відповідачем було порушено порядок її прийняття та не враховано майновий стан позивача, який є пенсіонером та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 16 лютого 2018 року позов задоволено.

Судове рішення умотивовано тим, що із наданих позивачем у судовому засіданні копій фотографій убачається, що дорожня розмітка була засипана снігом, інших дорожніх знаків на паркувальному місці не було. Доказів відеофіксації або фотофіксації порушення відповідачем надано не було. Також, судом зазначено, що виходячи із тексту постанови, обставини, визначені ст. 33 КУпАП, інспектором не досліджувалися, що свідчить про порушення прав позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідачем та особою, яка не брала участі у справі - Департаментом патрульної поліції подано апеляційну скаргу, у якій останні просили скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги скаржники посилаються на те, що твердження позивача про те, що він не помітив розмітку 1.30 не є підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності, ураховуючи також те, що інспектором патрульної поліції було помічено розташування транспортного засобу позивача на вказаній розмітці. Також, в апеляційній скарзі зазначено, що надані позивачем фотокартки прийняті судом з порушенням ст. 79 КАС України та звернуто увагу на те, що ст. 33 КУпАП не поширюється на випадки накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції установлено, що 13.11.2017 року інспектором патрульної поліції у м. Києві Григором А.О. винесено постанову серії АР №235962 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700,00 грн. У вказаній постанові зазначено, що позивач 13.11.2017 року о 13.00 год. не виконав вимоги п. 15.10 ПДР України та здійснив стоянку на місці де позначено дорожньою розміткою 1.30 (місце для інвалідів).

Уважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся у суд із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» основним повноваженням патрульної поліції є, серед іншого, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожнього руху.

Згідно із ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, передбачені ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 4 розділу Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Із змісту ст. 247 КУпАП убачається, що обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 268 КпАП України, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, усупереч наведеному, відповідачем не надано жодного доказу, який би підтверджував вчинення позивачем адміністративного правопорушення (пояснення свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо).

При цьому, як убачається із наявних в матеріалах справи фотознімків дорожня розмітка була засипана снігом, інших дорожніх знаків щодо місця стоянки для автомобілів на паркувальному місці не було, що не спростовується відповідачем.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 34, 243, 272, 286, ч. 2 ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №2 батальйону №1 полку №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Григора Артема Олеговича та Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 16 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.М. Кузьмишина
суддяО.Є. Пилипенко

(Повний текст постанови складений 11 квітня 2018 року.)