Справа № 2а/0370/3057/11
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

04.04.2018 Київ К/9901/15777/18 2а/0370/3057/11
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді - доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

перевіривши заяву Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 21 листопада 2017 року у справі №2а/0370/3057/11 за позовом Публічного акціонерного товариства "Гнідавський цукровий завод" до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 листопада 2017 року у справі № 2а/0370/3057/11 касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області відхилено, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2017 року та постанову Волинського окружного адміністративного суду від 27.10.2016 року залишено без змін.

Не погодившись із ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 листопада 2017 року Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області подала до Верховного Суду України заяву про її перегляд з підстав, встановлених п.1 ч. 1 ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в редакції Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII.

Ухвалою Верховного Суду України від 1 березня 2018 року вказану заяву було залишено без руху з підстав несплати судового збору, не надання копії оскаржуваного судового рішення завіреної відповідно до вимог Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року №174 та надання не належно оформленого документу особою, яка подала заяву, про свої повноваження та надано строк для усунення вказаних недоліків.

Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області вказані недоліки усунула.

Пунктом 1 частини першої Розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 передбачено, що заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

У своїй заяві Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України.

На обґрунтування заяви додано копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 7 квітня 2015 року (№ К/800/41231/14), від 8 вересня 2016 року (№К/800/40148/15) та від 4 жовтня 2017 року (К/800/44287/14), які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

За правилами п. 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предметів спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Як убачається зі змісту оскаржуваного рішення, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що, зокрема, наявними у матеріалах справи доказами підтверджено реальність спірних господарських операцій, а тому обґрунтовано визнано підставність та правомірність формування позивачем податкового кредиту на підставі належним чином оформлених первинних документів.

В ухвалах Вищого адміністративного суду України від 8 вересня 2016 року (№К/800/40148/15) та від 4 жовтня 2017 року (К/800/44287/14), наданих для порівняння, суд касаційної інстанції, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що господарські операції між позивачами та їх контрагентами не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності, оскільки господарські операції не підтверджено належними первинними документами, які б у повній мірі відображали зміст таких господарських операцій, а також відсутність відповідних матеріально - технічних ресурсів у контрагентів для проведення відповідної господарської діяльності, крім того, податкові накладні виписані від імені контрагента особою, яка заперечувала своє відношення до господарської діяльності такого контрагента, а тому у позивачів у були відсутні підстави для відображення наслідків таких господарських операцій у податковому обліку.

Щодо ухвали Вищого адміністративного суду України 7 квітня 2015 року (К/800/41231) то суд зазначає, що такою рішення судів першої та апеляційної інстанцій були скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції, а отже у вказаній справі відсутні висновки суду касаційної інстанції щодо правильності застосування судами норм матеріального права, у зв'язку така ухвала не може бути розглянута як підстава (приклад) для розгляду питання щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Із зіставлення рішення, про перегляд якого подано заяву, з рішеннями на які робиться посилання як на приклад неоднаковості у правозастосуванні, вбачається, що в основі кожного з них лежать конкретні фактичні обставини, які залежно від повноти, характеру, об'єктивності, юридичного значення в оскарженому рішенні були оцінені як такі, що документально підтверджують фактичність та товарність господарських операцій, здійснення яких давало право платнику податку (позивачу) сформувати податковий кредит за такими господарськими операціями, а в порівняних рішеннях - як такі, що не давали для цього підстав.

Наведене вище дає підстави вважати, що рішення Вищого адміністративного суду України додані на обґрунтування заяви, прийняті судами за інших фактичних обставин справи, а отже не підтверджують наявність неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Зазначене дає підстави для висновку про необґрунтованість поданої заяви.

Керуючись статтями 237-239-2, що діяв до набрання чинності положень КАС України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, пунктом 1 частини першої Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII,

У Х В А Л И В :

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду справи за позовом Публічного акціонерного товариства "Гнідавський цукровий завод" до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 21 листопада 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді І.Я. Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова