Справа № 158/547/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/2463/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.
суддів Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.,
з участю секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Народної республіки Бангладеш ОСОБА_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 березня 2018 року у справі № 158/547/18 (суддя Костюкевич О.К., м. Ківерці, час ухвалення 14:10) за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянина Народної республіки Бангладеш ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця,-

В С Т А Н О В И В :

06 березня 2018 року військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України звернулася в суд з позовом до громадянина Народної республіки Бангладеш ОСОБА_1 , в якому просила продовжити строк затримання на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення громадянина Народної республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підлягає примусовому видворенню за межі України, а саме до 11.09.2018 року.
Рішенням від 06 березня 2018 року Ківерцівський районний суд Волинської області позов задовольнив та продовжив строк затримання громадянина Народної республіки Бангладеш ОСОБА_1 в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення його ідентифікації та забезпечення примусового видворення, строком на 6 (шість) місяців, а саме до 11.09.2018 року.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, представник громадянина Народної республіки Бангладеш ОСОБА_1 ОСОБА_2 , оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі зазначає, що висновок про неодноразові звернення до почесного консула Народної республіки Бангладеш в Україні зроблено за відсутності належних доказів, висновок про відсутність співпраці з боку іноземця не відповідає дійсності, відтак відсутні підстави для продовження терміну затримання.
За таких обставин, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.
Позивач не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу податкового органу.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 вересня 2017 року вбачається, що 10 вересня 2017 року громадянин Бангладеш ОСОБА_1 незаконно, поза пунктами пропуску, без документів, що посвідчують особу перетнув державний кордон в складі групи осіб з України в Словацьку Республіку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Однак після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки та 11 вересня 2017 року в пункті пропуску «Малий Березний» Чопського прикордонного загону на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою та ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.09.2017 року постановлено примусово видворити за межі України громадянина Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано останнього та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України.
21.09.2017 року відповідач був поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, за адресою: АДРЕСА_1 .
11 березня 2018 року закінчився строк затримання відповідача та перебування у Волинському ПТПІ, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час не одержано інформації громадянської належності або країни походження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та необхідних даних для ідентифікації його особи, а останній відмовляється співпрацювати під час процедури його ідентифікації, відтак строк затримання слід продовжити.
Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є правильними.
Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України ,,Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.
Відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 30 Закону України ,,Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 року № 141 затверджено Інструкцію про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Ця Інструкція регулює порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), та визначає порядок дій посадових осіб ПТПІ, територіальних органів та підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону при розміщенні іноземців та осіб без громадянства в ПТПІ, їх утриманні, передачі та звільненні з ПТПІ.
Пунктом 12 зазначеної інструкції встановлено, що Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно із ч. 11 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Відповідно до ч.ч. 12-13 КАС України, про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;
2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи підстави звернення до суду, Позивач посилався на те, що ним 12 вересня 2017 року та повторно 27 листопада 2017 року надсилалися повідомлення Почесному консулу Народної Республіки Бангладеш в Україні про затримання 2 іноземців, в тому числі позивача, які назвалися громадянами Народної Республіки Бангладеш. Запити містили прохання встановити осіб затриманих та видати вищезазначеним громадянам свідоцтва на повернення до Бангладешу.
Однак, на даний час не одержано інформації громадянської належності або країни походження ОСОБА_1 та необхідних документів для ідентифікації його особи, що об`єктивно унеможливлює підготовку документів позивачем про забезпечення видворення відповідача за межі території України на виконання рішення суду.
Також матеріалами справи, зокрема, відповіддю Волинського ПТПІ від 05.03.2018 року №04-02/200 підтверджується, що відповідач категорично відмовляється заповнювати національну анкету для встановлення його громадської приналежності та повертатись на батьківщину, мотивуючи це загрозою його життю і здоров`ю.
З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що враховуючи наявність умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення відповідача, а саме: неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, приймаючи до уваги закінчення шестимісячного строку утримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 в пункті тимчасового перебування іноземців, які незаконно перебувають на території України, судом першої інстанції правомірно задоволено позов про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України.
Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
В силу ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 243, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу громадянина Народної республіки Бангладеш ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 березня 2018 року у справі № 158/547/18 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

Н.В. Ільчишин
Постанова в повному обсязі складена 05 квітня 2018 року.