Справа № П/811/2070/17
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2018 року м.Дніпро справа № П/811/2070/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Уханенка С.А.,

суддів: Божко Л.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 р. (суддя Кармазина Т.М.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправним рішення та зобов'язати вчинити певні дії , -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 29.05.2017 р. №З-8842/0-6991/0/6-17;

- зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за заявою від 28.04.2017 р.

В обґрунтування своїх вимог посилається на протиправність прийнятого відповідачем рішення, з огляду на виконання нею всіх вимог передбачених законодавством для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 29.05.2017 №З-8842/0-6991/0/6-17.

Зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, на території Шпаківської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.

Не погодившись з постановою суду, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржником зазначено, що звернення особи із заявою про відведення земельної ділянки не свідчить про автоматичне задоволення поданої заяви, з огляду на наявність передбачених законом підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту, які не були зясовані судом першої інстанції. Крім того, в апеляційній скарзі також зазначено про дискреційні повноваження відповідача щодо прийняття рішення за вказаною заявою.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28.04.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, загальною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, на території Шпаківської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, з наданням до останньої графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; копії паспорта та ідентифікаційного номера (а.с.7-12).

Листом №З-8842/0-6991/0/6-17 від 29.05.2017 Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області запропоновано позивачці повторно подати заяву, з огляду на невідповідність поданої заяви вимогам ст.118 Земельного кодексу України, а саме масштаб та якість доданих графічних матеріалів, не дозволяють визначити місце розташування земельної ділянки по відношенню до навколишньої території та меж адміністративно-територіальних утворень, що унеможливлює встановлення відповідності місця розташування обєкта вимогам законів (а.с.13).

Враховуючи викладене, позивачка 13.06.2017 року повторно звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою до якої додала графічні матеріали, з іншим масштабом, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; копію паспорта громадянина та ідентифікаційного коду; погодження та довідку сільської ради (а.с.14-20).

Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області листом №З-12295/0-9140/0/6-17 від 06.07.2017 р. проінформовано позивача, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними", сформовано перелік земельних ділянок із зазначенням площі, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території області, в звязку з чим запропоновано подати клопотання та відповідні додатки, враховуючи вимоги даної постанови (а.с.21).

Ненадання відповідачем дозволу на розроблення проекту землеустрою за поданою ОСОБА_1 заявою, стало підставою для її звернення до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги позивачки, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення відповідачем прийнято не у спосіб та не в порядку, що передбачені діючим законодавством, що регулюють спірні відносини.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, при цьому не погоджується з обраним судом способом відновлення порушеного права позивача.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, аналіз зазначених вище законодавчих норм свідчить, що за результатами розгляду заяви (клопотання) особи про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, відповідач мав прийняти одне з таких рішень: надати дозвіл на розроблення відповідної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність або відмовити у наданні відповідного дозволу із зазначенням передбачених частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України підстав для відмови.

Як зазначалося вище, після розгляду заяви позивачки від 28.04.2017 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, позивачці, з посиланням на неможливість визначити місце розташування, з огляду на масштаб та якість наданих графічних матеріалів, було запропоновано повторно надати заяву з відповідними документами. При цьому, після надання повторної заяви, відповідачем було зазначено про необхідність подання заяви з визначенням земельної ділянки з дотриманням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №413.

Отже заяву позивачки вирішено не у спосіб передбачений земельним законодавством України.

Крім того, викладене свідчить, що відмова відповідача у наданні позивачці дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства вмотивована тим, що місце розташування бажаної до відведення земельної ділянки суперечить Стратегії удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними", а отже місце розташування об'єкта (земельної ділянки) не відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, а саме постанові Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №413.

Так, відповідно до вказаної Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними Стратегією передбачено, що Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні: формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області; щокварталу за 10 днів до закінчення поточного кварталу оприлюднювати перелік земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за зазначеною формулою), на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок; надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції; враховувати позицію відповідної сільської та селищної ради під час надання (передачі) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян. Для реалізації Стратегії передбачено розроблення проектів нормативно-правових актів.

Таким чином, з огляду на предмет регулювання постанови КМУ від 07.06.2017р. №413, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що будь-яких змін до самого порядку одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, передбаченого Земельним кодексом України, у зв'язку із затвердженням вказаної Стратегії, не внесено. Цей нормативний акт не регулює питання виділення землі, оскільки таке регулювання чітко передбачено Земельним кодексом України.

За таких обставин, враховуючи положення вищенаведених норм Земельного кодексу України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення не відповідає встановленим законом вимогам, оскільки не містить підстав передбачених ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, а посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №413, як на підставу для відмови позивачці у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, є безпідставними.

Таким чином, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належними та допустимими доказами правомірності прийнятого ним рішення, а тому суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги позивачки.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає про помилковість висновку суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою задоволенню, оскільки адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки його дій та рішень.

Відповідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішення питань щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою належить до виключної компетенції відповідача.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013р. №21-87а13, а згідно з статтею 244-2 КАС України суд зобов'язаний привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

У зв'язку з вищевикладеним, належним способом захисту прав позивачки буде зобов'язання відповідача повторно розглянути подану нею заяву з урахуванням висновків суду, та з прийняттям рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою зазначеної площі або про мотивовану відмову з дотриманням вимог Земельного кодексу України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо часткового задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо зобовязання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, з прийняттям нової постанови в цій частині.

Керуючись ст. ст. 315, 317, 321, 322, КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 р. скасувати в частині зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, на території Шпаківської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області і прийняти нову постанову в цій частині.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.04.2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, на території Шпаківської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.

В іншій частині постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її підписання, оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Ю.М. Дадим