Справа № 805/3343/17-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року справа №805/3343/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання - Токаревої А.Г., представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідачів - Кравченко О.С., діючої за довіреностями, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління ДФС у Донецькій області, Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у справі № 805/3343/17-а (головуючий суддя І інстанції Голошивець І.О.), складену в повному обсязі 18 грудня 2017 року в м. Слов'янськ Донецької області за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Донецькій області, Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області, Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (з урахуванням уточнень від 11 грудня 2017 року) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги № 84347-13 від 09 лютого 2017 року щодо суми податкового боргу по орендній платі за землю у розмірі 45 571,88 грн. (а.с. 4, 89).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у справі № 805/3343/17-а адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області № 84347-13 від 09 лютого 2017 року на суму 45 571,88 грн. (а.с. 92-94).

Не погодившись з даною постановою суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій управління просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на норми Податкового кодексу України та зазначає, що у порушення норм Податкового кодексу України позивачем не сплачені самостійно визначені узгоджені суми податкового зобов'язання з земельного податку.

Крім того, апелянтом зазначено, що за позивачем станом на 01 січня 2014 року обліковувався податковий борг з орендної плати за землю. Податковими органами позивачу визначались податкові - повідомлення рішення, які сплачувались позивачем та не були оскаржені в судовому порядку. Оскільки у встановлені законом строки узгоджені грошові зобов'язання з плати за землю позивачем сплачені не були, податковим органом і була сформована податкова вимога від 09 лютого 2017 року № 84347-13 у розмірі 45 571,88 грн.

При цьому, апелянтом зазначено, що у контролюючого органу відсутні підстави щодо зупинення нарахування орендної плати за земельну ділянку, яка передана в оренду ОСОБА_3 Тельманівською районною державною адміністрацією для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 96-99).

Крім того, не погодившись з постановою суду першої інстанції, Волноваська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, при цьому податковий орган обґрунтував свою апеляційну скаргу аналогічно з апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Донецькій області (а.с. 106-107).

Представник відповідачів в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просила суд постанову суду першої інстанції скасувати, у задоволені позовних вимог відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив суд залишити постанову суду першої інстанції без змін, як таку, що прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1), перебуває на обліку у Волноваській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області як платник орендної плати за землю.

22 вересня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області з заявою щодо виправлення помилок в нарахуванні плати за землю за 2013 рік, на що отримав відповідь від 10 листопада 2016 року №10309/10/05-33-13 в якій зазначено про відсутність підстав для проведення перерахунку ОСОБА_3 орендної плати за 2013 рік за земельні ділянки (а.с. 14-15).

27 січня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області зі зверненням щодо зупинення нарахування орендної плати за землю (рілля), яка розташована в с. Старогнатівка Волноваського району, а також повернути позивачу надмірно сплачені кошти (а.с. 16), на що отримав відповідь від 24 лютого 2017 року № 1037/10/05-33-13 в якій зазначено про відсутність механізму скасування раніше сформованих та вручених платникам податків податкових повідомлень - рішень з земельного податку, після отримання роз'яснень від ДФС України ОСОБА_3 буде направлене повідомлення про скасування грошового зобов'язання по орендній платі за землю (а.с. 17).

14 квітня 2017 ОСОБА_3 вдруге звернувся Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області зі зверненням щодо зупинення нарахування орендної плати за землю та повернення надмірно сплачених коштів (а.с. 18), на що отримав відповідь від 27 квітня 2017 року №2001/10/05-33-13 в якій зазначено про відсутність підстав для не нарахування у 2017 році орендної плати за землю та повернення суми орендної плати за земельні ділянки, які передані в оренду ОСОБА_3 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також у зазначеній відповіді позивача повідомлено про те, що за ОСОБА_3 обліковується податковий борг в сумі 45 571,88 грн. (а.с. 19).

20 вересня 2017 року позивачем отримана податкова вимога Головного управління ДФС у Донецькій області № 84347 від 09 лютого 2017 року, в якій зазначено, що податковий борг позивача за узгодженими грошовими зобов'язаннями станом на 08 лютого 2017 року складає 45 571,88 грн. (а.с. 13).

Не погодившись з вищевказаною вимогою, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Спірним питанням у справі, є правомірність прийняття спірної податкової вимоги з урахування положень Податкового кодексу України (далі - ПК України) та Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02 вересня 2014 року (далі - Закон № 1669).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач весь час перебував та перебуває на обліку у місті, яке входило до переліку населених пунктів, у яких проводилась антитерористична операція, що означає наявність у позивача відповідних пільг по звільненню від платежів з орендної плати за використання земельних ділянок, відповідно до приписів Закону № 1669 у період з 14 квітня 2014 року по 08 червня 2016 року. Відтак, спірна податкова вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюють норми Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

За приписами п. 288.1 ст. 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до п. 287.1 ст. 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно з п. 286.2 ст. 286 ПК України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

З матеріалів справи та пояснень представника Головного управління ДФС у Донецькій області (в тому числі наданих у письмовій формі 03 квітня та 05 квітня 2018 року), вбачається наступне.

Станом на 01 січня 2014 року за позивачем обліковувався податковий борг з орендної плати за землю у розмірі 24 284,55 грн., який сплачено платіжними дорученнями від 12 серпня 2014 року (9 923,93 грн.), від 20 серпня 2014 року (7 000,00 грн.) та від 28 серпня 2014 року (7 360,62 грн.), разом 24 285,00 грн.

При цьому, в матеріалах справи є довідка Старогнатівської сільської ради Волноваського району Донецької області, орендна плата за земельні ділянки загальною площею 99,52 га за 2013 рік, надійшла від позивача в серпні 2013 року у сумі 24284.55 гривень, що відповідачем не спростовано( а.с.63).

Отже відповідачем в судовому засіданні відповідачем не доведено облікування податкового боргу станом на 01.01.2014 рік в сумі 24284.55гривень.

Окрім того, 30 червня 2014 року Новоазовською об'єднаною державною податковою інспекцією позивачу податковим повідомленням-рішенням визначено податкове зобов'язання з орендної плати фізичних осіб у сумі 24 284,55 грн. (ППР № 2612-15 від 30 червня 2014 року,в якому також не зазначено за який час визначено податкове зобов'язання та відсутній його розрахунок (а.с. 26).

Як вбачається з письмових пояснень відповідача, у урахуванням пені за період з 30.02.2013 року-27.08.2014 року в розмірі 3534.45 грн., заборгованість по орендній платі відповідачем станом на 31.12.2015 року складала 27819 гривень. Подальші розрахунки з урахуванням погашення боргу проводились шляхом погашення пені.

Вивчивши матеріали справи, пояснення представника відповідачів, суд дійшов висновку, що податковий орган фактично «подвоїв» зобов'язання позивача, прийняттям вищевказаного ППР, оскільки, ця сума (24 284,55 грн.) фактично була сплачена позивачем платіжними дорученнями від 12 серпня 2014 року (9 923,93 грн.), від 20 серпня 2014 року (7 000,00 грн.) та від 28 серпня 2014 року (7 360,62 грн.), разом 24 285,00 грн., як плата за оренду землі в 2014 році, оскільки боргу за 2013 рік у позивача був відсутній. Нарахування та відображення сум пені в інтегрованій картці платника податку позивача судом до уваги не приймаються з огляду на недоведеність їх нарахування та відсутність відповідних розрахунків сум .

Відповідачу було запропоновано надати розрахунки сум відображених в податкових повідомленнях - рішеннях та інтегрованій картці, однак у судове засідання такі розрахунки не були надані,що дає право суду приймати рішення на підставі документів, які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідачем не спростовується факт проведення позивачем оплати за оренду землі в серпні 2016 року в сумі 41500 гривень, які були спрямовані на погашення пені, розрахунок якої не доведений, а також боргу, який також в суді не знайшов відповідного підтвердження.

При цьому, суд зазначає, що у період з 14 квітня 2014 року по 08 червня 2016 року позивач був звільнений від сплати орендної плати за землю з огляду на наступне.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (далі - Закон №1669) період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Отже, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14 квітня 2014 року.

На виконання Закону №1669 розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, згідно з додатком до якого до зазначених населених пунктів належить, зокрема, с. Старогнатівка, Донецької області.

05 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1079-р, яким було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція".

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого також включено, с. Старогнатівка, Донецької області (Волноваський район).

Пунктом 3 наведеного розпорядження визнані такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 та від 05 листопада 2014 року № 1079-р.

Статтею 6 Закону № 1669 визначено звільнити суб'єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.

Відповідно до ст. 7 Закону №1669 на період проведення антитерористичної операції скасовано орендну плату за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Отже, положення Закону № 1669 передбачають звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, що дозволяє платникам податку, на яких розповсюджуються норми цього закону, звітувати до податкового органу із зазначенням підстави звільнення від сплати або уточнити (зменшити) податкові зобов'язання за час АТО.

Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 яке згідно з розпорядженням КМУ від 02 грудня 2015 року № 1275-р належало до затвердженого переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Системний аналіз нормативно-правових актів в редакції, що регулювали спірні правовідносини на час їх виникнення, дають суду апеляційної інстанції підстави вважати, що платники земельного податку та орендної плати з юридичних осіб (фізичних осіб), які перебувають на обліку у фіскальних органах, і знаходилися на території визначених переліком населених пунктів, де проводилася АТО або було оголошено військовий чи надзвичайний стан, на цей період звільняються від своїх обов'язків, зокрема, щодо сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Частиною 1 ст. 58 Конституції України визначено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Щодо розподілення коштів сплачених позивачем після 08 червня 2016 року з орендної плати з фізичних осіб у відповідності з призначенням платежу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

З 08 червня 2016 року редакція статті 6 Закону №1669 зазнала змін на підставі положень Закону України від 17 травня 2016 року №1365-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування до Закону №1669" та відповідно до якої: "скасовано суб'єктам господарювання орендну плату за користування державним та комунальним майном, розташованим в населених пунктах, згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону"

Вказаний перелік населених пунктів, затверджений Розпорядженням №1085-р від 07 листопада 2014 року "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" (далі - Розпорядження №1085).

Відповідно до Розпорядження № 1085, до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, с.Старогнатівка, Волноваського району не відносяться.

У зв`язку з чим, починаючи з 08 червня 2016 року позивач вже не є суб`єктом застосування норми ст. 6, 7 Закону №1669, а отже у позивача, як платника податку, з`явився обов`язок сплачувати орендну плату.

Відповідач стверджує, що податковий борг позивача станом на 31 серпня 2014 року складає 27 819,00 грн. (що відображена в інтегрованій картці), що є неприйнятним з огляду на оплату узгоджених зобов'язань з орендної плати на землю у розмірі 24 285 грн., відтак суд дійшов висновку, що станом у період з 31 серпня 2014 року по 31 грудня 2015 року за позивачем не мало обліковуватись податкового боргу у т.ч. по пені у розмірі 3 534,55 грн. (у зв'язку з безумовним звільнення позивача (в силу закону) від сплати орендної плати за землю).

Як вбачається з пояснень представника відповідачів, платіжними дорученнями від 29 серпня 2016 року позивачем сплачено суми коштів у розмірі 11 500,00 грн., 15 000,00 грн. та 15 000,00 грн., за рахунок яких погашено податковий борг в порядку календарної черговості, зокрема пеня у розмірі 3 535,00 грн. та податковий борг по ППР № 2612-15 в сумі 24 284,55 грн., одночасно у зв'язку з погашенням податкового боргу 29 серпня 2016 року позивачу нарахована пеня у розмірі 7 911,94 грн., яка також була погашена за рахунок сплачених коштів.

Внаслідок погашення заборгованості утворилась переплата у розмірі 5 769,06 грн.

При цьому, 08 червня 2016 року Новоазовською об'єднаною державною податковою інспекцією позивачу податковим повідомленням-рішенням визначено податкове зобов'язання з орендної плати фізичних осіб у сумі 51 340,94 грн. (ППР № 54013-1301 від 08 червня 2016 року (а.с. 18).

Враховуючи наявність переплати у розмірі 5 769,06 грн. вона була спрямована на погашення податкового боргу по податковому повідомленню-рішенню № 54013-1301 внаслідок чого, податковий борг з орендної плати з 31 серпня 2016 року по 01 січня 2017 року становив 45 571,88 грн.

У зв'язку з наявністю податкового боргу у розмірі 45 571,88 грн. Головне управління ДФС у Донецькій області прийняло спірну вимогу № 84347-13 від 09 лютого 2017 року (а.с. 13).

Вивчивши матеріали справи, пояснення представника відповідачів, суд дійшов висновку, що у зв`язку з тим, що нормою прямої дії - статтею 7 Закону №1669 встановлено факт, що позивач звільнявся від сплати орендної плати за користування державним та комунальним майном, тобто за період з 14 квітня 2014 року по 08 червня 2016 року у позивача взагалі мав бути відсутній податковий борг, а сума переплати мала складати 41 500,00 грн. по платіжним дорученням від 29 серпня 2016 року.

Отже, починаючи здійснені позивачем платежі з орендної плати, всупереч ст. 7 Закону №1669, неправомірно направлялись відповідачем на погашення податкового боргу, якого не існувало, відтак, спірна податкова вимога є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Що стосується посилання податкового органу на те, що пільги щодо плати за землю та умови їх надання платникам податків передбачаються нормами Податкового кодексу України, який не передбачає звільнення від сплати штрафних санкцій за таких умов.

З цього приводу суд зазначає, що позивача звільнено від сплати земельного податку на підставі Закону № 1669, який є спеціальним законом для спірних правовідносин, а тому його застосування не ставиться у залежність від внесення відповідних змін до Податкового Кодексу України.

Відповідно до п.п. 4.1.4 ст.4, п.п.56.21 ст. 56 ПК України визначено: якщо у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

З таких підстав, висновки суду першої інстанції щодо поширення на позивача приписів статті 6 Закону № 1669 є правильними і повністю узгоджуються з приписами податкового законодавства, а відсутність порядку звільнення від сплати за користування земельною ділянкою під час проведення АТО, не дає підстав не застосовувати цей Закон.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що спірна податкова вимога є неправомірною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки позивача (в силу закону) звільнено від сплати орендної плати за землю.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційні скарги без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 272, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління ДФС у Донецькій області, Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у справі № 805/3343/17-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 05 квітня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 квітня 2018 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова