Справа № 826/14268/17
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 квітня 2018 року № 826/14268/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши, у порядку письмовому провадженні, адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Держпродспоживслужби в м. Києві
проВизнання протиправним та скасування наказу від 26 жовтня 2017 року №31-с,
ОБСТАВИНИ СПАРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 26 жовтня 2017 року №31-с.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що наказ від 26 жовтня 2017 року є незаконним та таким, що винесений з особистих мотивів начальника Головного управління, оскільки позивач, на його думку, не вчиняв жодних дисциплінарних проступків, не порушував трудової дисципліни та належним чином і в повному об'ємі виконував всі свої посадові обов'язки, визначені посадовою інструкцією.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач до суду подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення адміністративного позову, зазначивши, що до позивача було застосовано заходи дисциплінарного впливу за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, наказів та доручень керівника. За результатами розгляду пояснювальної записки позивача та враховуючи негативну характеристику, надану його безпосереднім керівником, систематичність виявлення недоліків в роботі, Комісією з розгляду дисциплінарних справ було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани до начальника управління захисту споживачів ОСОБА_1, тому наказ від 26 жовтня 2017 року №31-с є обґрунтованим та законним.

Адміністративну справу №826/14268/17 розглянуто в письмовому провадженні на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, наказом від 18 квітня 2016 року №4-0 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві з 19 квітня 2016 року.

30 серпня 2017 року з Держпродспоживслужби України до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві надійшов лист №ЦА-154/10935-17 щодо запланованих планових заходів державного контролю у сфері захисту споживачів та метрологічного нагляду на 2018 рік з терміном виконання 15 вересня 2017 року. Даний лист був направлений на електронну адресу позивача.

Відповідно до Протоколу №16 наради керівників Головного управління Держпроспоживслужби в м. Києві від 12 вересня 2017 року начальником Головного управління Держпроспоживслужби в м. Києві ОСОБА_3 доручено начальникам Управлінь, за напрямками роботи: підготувати проекти планів здійснення планових заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на 2018 рік, за відповідними напрямками роботи, із зазначенням предмету здійснення заходу державного нагляду (контролю), на виконання листа від 11 вересня 2017 року №07.0/11890 щодо доручень Держпроспоживслужби від 30 серпня 2017 року №ЦА-154/10935-17; від 08 вересня 2017 року №602-121-5/11772, від 11 вересня 2017 року №602-1121-17/3919, з урахуванням листа Державної регуляторної служби України від 01 вересня 2017 року №7498/0/20-17, термін виконання до 13:00 год. 14 вересня 2017 року.

26 вересня 2017 року Т.в.о. начальника відділу правового забезпечення ОСОБА_4 звернулась до начальника Головного управління Держпроспоживслужби в м. Києві ОСОБА_3 з доповідною запискою, в якій повідомила, що відділом правового забезпечення було проаналізовано проект плану здійснення Головного управління Держпроспоживслужби в м. Києві планових заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на 2018 рік, до якого включено 908 об'єктів. За результатами аналізу виявлені помилки в 263 об'єктах.

27 вересня 2017 року начальник Управління аналітично-організаціного забезпечення ОСОБА_5 звернулась до начальника Головного управління Держпроспоживслужби в м. Києві ОСОБА_3 з доповідною запискою, в якій повідомила, що Управлінням аналітично-організаційного забезпечення проведено аналіз пропозицій до проекту плану здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) на 2018 рік, наданих самостійними структурними підрозділами Головного управління Держпроспоживслужби в м. Києві, уповноваженими здійснювати заходи державного нагляду (контролю), а саме: проведено аналіз періодичності здійснення внесених до проекту плану заходів, залежно від ступенів ризику (високий, середній, незначний) - всього 908.

Також, матеріали справи містять службову записку начальника відділу розгляду звернень громадян та доступу до публічної інформації ОСОБА_6 начальнику Головного управління Держпроспоживслужби в м. Києві, в якій повідомлено про неуважене та поверхневе вивчення матеріалів звернення гр. ОСОБА_7

Відповідно до протоколу від 04 жовтня 2017 року №9-2017 на засіданні дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ при Головному управлінні Держпроспоживслужби в м. Києві, за результатами розгляду доповідних записок т.в.о. начальника відділу правового забезпечення ОСОБА_4 та начальника Управління аналітично-організаційного забезпечення ОСОБА_5, Комісія вирішила за необхідне для прийняття подальшого рішення та винесення пропозицій, до 17 жовтня 2017 року начальникам, зокрема, начальнику Управляння захисту споживачів ОСОБА_1 надати пояснення стосовно виявлених порушень.

На виконання вимог Комісії позивач 13 жовтня 2017 року надав пояснення голові Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ при Головному управлінні Держпроспоживслужби в м. Києві.

Як вбачається з матеріалів справи (протокол №10-2017), на засіданні Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ при Головному управлінні Держпроспоживслужби в м. Києві 09 жовтня 2017 року, за результатами розгляду листа Державної служби України з питань безпечності харчових та захисту споживачів від 05 жовтня 2017 року №ЦА-153/13457-17 до листа Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 28 вересня 2017 №3/12-Б298231.17-1/26-194 щодо порушення права гр. ОСОБА_7 на своєчасний та належний розгляд його звернення, Комісія вимагає до 17:00 год. 09 жовтня 2017 року начальнику Управління захисту споживачів ОСОБА_1 та заступнику начальника Управління захисту споживачів - начальник відділу контролю у сфері робіт та послуг ОСОБА_9 надати пояснення з порушеного питання на ім'я начальника Головного управлінні Держпроспоживслужби в м. Києві ОСОБА_3

ОСОБА_1 та ОСОБА_9 надали пояснення начальнику Головного управління Держпроспоживслужби в м. Києві ОСОБА_3 09 жовтня 2017 року, в яких зазначили, що відділом контролю у сфері робіт та послуг спільно з сектором контролю за регульованими цінами було проведено перевірку 15 серпня 2017 року за зверненням ОСОБА_7 відповідно до вимог чинного законодавства та своєчасно підготовлена і відправлена відповідь від 31 серпня 2017 року, також зазначено, що додатково пояснення будуть надані 10 жовтня 2017 року, так як всі матеріали справи повернулись тільки 09 жовтня 2017 року о 16:00 год.

13 жовтня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_9 надали письмові пояснення начальнику Головного управління Держпроспоживслужби в м. Києві ОСОБА_3 стосовно порушеного питання на засіданні 09 жовтня 2017 року відповідно до протоколу №10-2017.

На засіданні дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ при Головному управлінні Держпроспоживслужби в м. Києві 17 жовтня 2017 року за результатами розгляду пояснень поданих начальником Управління захисту споживачів ОСОБА_1 враховуючи негативну характеристику, надану його безпосереднім керівником, систематичність виявлення недоліків в роботі, Комісія одноголосно вирішила рекомендувати начальнику Головного управління Держпроспоживслужби в м. Києві за неналежне виконання посадових обов'язків, наказів та доручень керівника, прийнятих у межах їхніх повноважень, відповідно до частини третій статті 66 Закону України «Про державну службу», застосувати дисциплінарне стягнення у виді догани до начальника Управління захисту споживачів ОСОБА_1

Наказом Головного управління Держпроспоживслужби в м. Києві від 26 жовтня 2017 року №31-с оголошено ОСОБА_1, начальнику Управління захисту споживачів догану за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, наказів та доручень керівника.

Не погоджуючись з вказаним наказом позивач оскаржив його до суду.

Закон України «Про державну службу» визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Відповідно до частини першої статті 3 вказаного Закону, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобов'язаний: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; з повагою ставитися до державних символів України; обов'язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов'язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв'язку з виконанням посадових обов'язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов'язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

Як вбачаєтьсь з матеріалів справи, позивач є державним службовцям та займає посаду начальника Управління захисту прав споживачів Головного управління Держпроспоживслужби в м. Києві.

Відповідно до пункту 1.1. Положення про Управління захисту споживачів Головного управління Держпроспоживслужби в м. Києві затвердженого в.о. начальника Головного управління Держпроспоживслужби в м. Києві ОСОБА_3 12 квітня 2017 року (далі по тексту - Положення Управління захисту споживачів), Управління захисту споживачів є самостійним структурним підрозділом Головного управління Держпроспоживслужби в м. Києві.

Управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів (у тому числі споживачів виробів з дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння) (підпункт 2.1. пункту 2 Положення Управління захисту споживачів).

Начальник Управління здійснює керівництво діяльності Управління, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності.

Відповідно до підпунктів 4.10., 4.11. та 4.12. пункту 4 Начальник Управління: погоджує положення про структурні підрозділи Управління і посадові інструкції працівників; забезпечує кваліфікаційне виконання функцій, планів роботи, завдань та доручень керівництва Головного управління; начальник управління підзвітний та підконтрольний начальнику Головного управління.

У Посадовій інструкції начальника Управління захисту споживачів Головного управління Держпроспоживслужби в м. Києві, затвердженою в.о. начальником Головного управління Держпроспоживслужби в м. Києві ОСОБА_3 19 травня 2016 року (далі по тексту - Посадова інструкція) закріплені загальні положення; завдання та обов'язки; права; відповідальність та взаємовідносини (зв'язки) за посадою.

Відповідно до підпункту 1.1. пункту 1 Посадової інструкції, начальник Управління захисту споживачів Головного управління Держпроспоживслужби в м. Києві, забезпечує виконання покладених завдань щодо реалізації державної політики у сфері діяльності Управління в межах делегованих йому повноважень начальником Головного управління повноважень.

Підпунктами 2.1., 2.2., 2.3. та 2.12. начальник Управління здійснює керівництво діяльності Управління; розподіляє обов'язки між працівниками Управління, очолює контролює їх роботу; забезпечує виконання покладених на Управління завдань щодо реалізації державної політики у сфері діяльності Управління; організовує, регулює та контролює своєчасний та якісний розгляд працівниками Управління звернень громадян з напрямку Управління.

Відповідно до підпункту 4.1 начальник Управління несе персональну відповідальність за неналежне виконання своїх обов'язків, що передбачені цією посадовою інструкцією, порушенням норм етики поведінки державного службовця, в межах, визначених чинним законодавством про працю та Законом України «про державну службу».

Таким чином, начальник Управління захисту споживачів Головного управління Держпроспоживслужби в м. Києві забезпечує виконання покладених завдань щодо реалізації державної політики у сфері діяльності Управління в межах делегованих йому повноважень начальником Головного управління повноважень, підпорядковується начальнику Головного управління та здійснює керівництво діяльності Управління, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності.

Відповідач у відзиві зазначає, що Управлінням аналітично-організаційного забезпечення було проведено аналіз пропозицій до проекту вище зазначеного плану на 2018 рік. З цією метою, було праведно звірку дати початку здійснення заходів, запланованих на 2018 рік, з відповідними датами початку здійснення у планах на 3 та 4 квартал 2016 року та в Плані Головного управління на 2017 рік.

За результатами аналізу, виявлені порушення вимог статті 5 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" щодо періодичності проведення планових заходів. Зазначену вимогу Управлінням захисту споживачів, яке очолює позивач, порушено при плануванні заходів щодо 82 суб'єктів господарювання та їх відокремлених підрозділів.

Позивач у своїх поясненнях від 13 жовтня 2017 року зазначив, що неспівпадіння дати початку здійснення запланованих заходів у проекті плану у одного суб'єкта господарювання пов'язані з причини об'єктивності змоги проведення такої кількості перевірок у зазначені дати. Про що відповідач у відзиві зазначав, що дані порушення свідчать про безвідповідальне ставлення позивача до своїх посадових обов'язків та кваліфікованого виконання доручень керівника Головного управління. Також, відповідач зазначив, що Управлінням захисту прав споживачів поверхнево неуважно, з порушенням термінів розгляду виконуються звернення громадян, зокрема звернення гр. ОСОБА_7

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону України «Про державну службу», державний службовець під час виконання посадових обов'язків діє у межах повноважень, визначених законом, і підпорядковується своєму безпосередньому керівнику або особі, яка виконує його обов'язки. Державний службовець зобов'язаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Статтею 62 вказаного Закону встановлено, що державний службовець зобов'язаний виконувати обов'язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів. Державний службовець особисто виконує покладені на нього посадові обов'язки.

Відповідно до статті 65 вказаного Закону, за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Так, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Як вбачається з оскаржуваного наказу, до позивача було застосовна заходи дисциплінарного впливу за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, наказів та доручень.

Пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» визначено перелік дисциплінарних проступків, до яких, зокрема входить: невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Згідно частини першої статті 66 вказаного Закону, до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: зауваження; догана; попередження про неповну службову відповідність; звільнення з посади державної служби.

Відповідно до частини третьої статті 66 вказаного Закону, у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Отже з аналізу наведених норм, вбачається, що за дисциплінарний проступок передбачений пунктом 5 статті 65 Закону України «Про державну службу» може бути оголошено догану, тобто догана не є виключним дисциплінарним стягненням за вказане порушення.

Відповідно до частини першої статті 67 Закону України «Про державну службу», для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Частинами першою та другою статті 71, вказаного Закону, з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування. Службове розслідування стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", проводиться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, а стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", - дисциплінарною комісією у державному органі.

Згідно частин першої та другої статті 74 Закону України «Про державну службу», дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби. Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Відповідно до частини першої статті 73 Закону України «Про державну службу», з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ під час проведення службове розслідування формує дисциплінарну справу для збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини другої статті 73 Закону України «Про державну службу» дисциплінарна справа повинна містити: дату і місце її формування; підстави для відкриття дисциплінарного провадження; характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; інформаційну довідку з викладенням обставин щодо вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; відомості про причини і умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, на підставі яких з державного службовця знімають звинувачення; висновок за результатами службового розслідування (у разі його проведення); висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Відповідно до частини дев'ятої статті 69 вказаного Закону, дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку.

В той час, матеріали справи не містять копії матеріалів дисциплінарної справи ОСОБА_1, разом з тим, суд зазначає, що з протоколів засідань від 04 жовтня 2017 року, 09 жовтня 2017 року та 17 жовтня 2017 року Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ не вбачається, що вказані засідання проводились стосовно дисциплінарного розслідування державного службовця ОСОБА_1

Також, із вказаних протоколів не вбачається, що ОСОБА_1 був присутній на засіданнях Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ, а тому, суд приходить до висновку, що позивач був необізнаний, що стосовно нього проводиться дисциплінарне розслідування.

Виходячи зі змісту статей 64-67, 73 та 74 Закону України «Про державну службу», дисциплінарна справа повинна містить висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстави для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, у якому дисциплінарною комісією в повному обсязі мають бути відображені (зафіксовані) факти, причини та умови що призвели до вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; оцінка його дій або бездіяльності; факти невиконання або неналежного виконання ним посадових обов'язків. Вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку з посиланням на відповідних нормативно-правових актів; ступенів вини, характеру та тяжкості дисциплінарного проступку, обставин за яких він був вчинений, настання наслідків (за наявності); наведені обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність державного службовця; наявність заохочень, дисциплінарних стягнень та ставлення до служби; заяви, клопотання, пояснення, а також зауваження державного службовця.

Таким чином, складання дисциплінарної комісією Висновку про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку, передує підготовці суб'єктові призначення відповідальності.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення (частина третя статті 73 Закону України «Про державну службу».

Отже, Законом визначено чітку послідовність дій дисциплінарної комісії, зокрема в частині формування дисциплінарної справи, її розгляду і підготовки подальшого подання суб'єктові призначення.

В порушення вимог статті 73 Закону України «Про державну службу» матеріали справи не містіть: доказів того, що дисциплінарна справа відносно позивача була сформована дисциплінарною комісією; докази відкриття дисциплінарного провадження з зазначенням дати і місця її формування, підстави для відкриття дисциплінарного провадження, інформаційної довідки з викладенням обставин щодо вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, опису матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Також, слід зазначити, що відповідно до частини першої статті 68 вказаного Закону, дисциплінарні провадження ініціюються суб'єктом призначення, оскільки інших суб'єктів, наділених такими повноваженнями, Законом не передбачено.

Таким чином, рішення про ініціювання дисциплінарного провадження має бути оформлено у вигляді відповідного наказу або розпорядження суб'єкта призначення, що є підставою для відкриття дисциплінарного провадження, що здійснюється дисциплінарною комісією, та має обов'язково знаходитися в матеріалах дисциплінарної справи.

Дисциплінарною комісією не доведено ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку, вчиненого державним службовцем ОСОБА_10, також дисциплінарне провадження стосовно державного службовця проведено з порушенням вимог частини дев'ятої статті 69, статей 73 та 74 Закону, що призвело до прийняття суб'єктом призначення необґрунтованого рішення про накладення на державного службовця ОСОБА_10 дисциплінарного стягнення, згідно наказу від 26 жовтня 2017 року №31-с Головного управління Держпроспоживслужби в м. Києві.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 77, 78, 139, 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (08130, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпроспоживслужби в м. Києві (03151, місто Київ, вулиця Волинська, 12, ) від 26 жовтня 2017 року №31-с.

3. Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпроспоживслужби в м. Києві (03151, місто Київ, вулиця Волинська, 12, ) на користь ОСОБА_1 (08130, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень) сплачені згідно квитанції від 29 листопада 2017 року №0.0.905148118.1.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова