Справа № 803/557/17
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/7589/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Копанишин Х.В.

позивач:не зявився

представник відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року (головуючий суддя Андрусенко О.О., м.Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача - Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області та просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 27 грудня 2016 року № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно договору від 23.07.2014 року про припинення зобовязань за кредитним договором № 014/1101//34951 (системний № 014/1101/34951) від 11.04.2007 року ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» анульовано позивачу боргові зобовязання за кредитним договором у розмірі 512 682,93 грн., в тому числі: основна сума боргу кредиту 321 980,18 грн.; проценти, нараховані за користування кредитом, -1396,79 грн.; розрахована пеня за порушення строків повернення заборгованості за кредитним договором 189 305,96 грн.. У зв'язку з цим, 27 грудня 2016 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 007414304, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, у загальному розмірі 108 640,63 грн., в тому числі: за основним платежем 86 912,50 грн., за штрафними санкціями 21 728,13 грн. Вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем протиправно, оскільки відповідно до пп.165.1.55п.165.1ст.165 ПК України проценти та пеня, нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню, відтак сума нарахованих та прощених банком процентів та пені у загальному розмірі 190 702,75 грн. не включається до суми доходу під час нарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року суд позовні вимоги задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 27 грудня 2016 року № НОМЕР_1 в частині збільшення ОСОБА_2 суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 40218,75 грн. (сорок тисяч двісті вісімнадцять грн. 75 коп.). У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач Луцька обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області, вважає, що дана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зокрема зазначає, що згідно з відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС про суми виплачених доходів, громадянка ОСОБА_2 в 3 кварталі 2014 року отримала дохід як додаткове благо в сумі 512 682,93 грн. від АТ «ОСОБА_3 Аваль». Згідно відомостей наданих АТ «ОСОБА_3 Аваль» по громадянці ОСОБА_2 доходи у вигляді суми боргу анульовано кредитором за його самостійним рішенням, з повідомленням про вручення боржнику відповідного повідомлення про таке анулювання прощення) боргу під підпис особисто в розмірі 512 682,93 грн.. Апелянт вважає, що оскільки кредитором виконано вимоги п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164, ст.176 Податкового кодексу України та відповідно до п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України за результатами перевірки підлягає донарахуванню сума податку на доходи фізичних осіб у розмірі 86 912,50 грн..

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що у період з 31 жовтня 2016 року по 04 листопада 2016 року посадовою особою Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області проведено позапланову документальну невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 11 листопада 2016 року № 5342/13-04/НОМЕР_2, яким встановлено порушення позивачем вимог п.п. 164.2.17п.164.2ст.164, ст.179 Податкового кодексу України (далі -ПК України), в результаті чого підлягає донарахуванню податок на доходи фізичних осіб за 2014 рік у сумі 86 912,50 грн. (а.с. 7-8).

На підставі акту перевірки від 11 листопада 2016 року № 5342/13-04/НОМЕР_2 відповідачем 27 грудня 2016 року прийнято податкове повідомлення-рішення № 007414304, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, у загальному розмірі 108 640,63 грн., в тому числі: за основним платежем 86912,50 грн., за штрафними санкціями 21728,13 грн. (а.с. 6).

З акту перевірки вбачається, що підставою для збільшення позивачу суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, стали відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів, а саме громадянка ОСОБА_2 в ІІІ кварталі 2014 року отримала дохід як додаткове благо в сумі 512 682,93 грн. від АТ «ОСОБА_3 Аваль». Згідно відомостей, наданих АТ «ОСОБА_3 Аваль» по громадянці ОСОБА_2, доходи у вигляді суми боргу анульовано кредитором за його самостійним рішенням, з повідомленням про вручення боржнику відповідного повідомлення про таке анулювання (прощення) боргу під підпис особисто у розмір 512 682,93 грн..

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 27 грудня 2016 року № позивач звернулась з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Луцька обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області під час донарахування ОСОБА_2 грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб зобовязана була включити до суми отриманого доходу у вигляді додаткового блага лише основну суму прощеного боргу (неповернутого кредиту) у розмірі 321 980,18 грн.. Отже, відповідачем протиправно збільшено позивачу суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у загальному розмірі 40 218,75 грн..

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 2статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до п.164.1ст.164 Податкового кодексу України(тут і далі норми Податкового кодексу України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з абз. «д» пп. 164.2.17п. 164.2ст. 164 Податкового кодексу України встановлено, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), зокрема у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Отже з аналізу вказаного положень Податкового кодексу України, вбачається, що боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобовязаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 липня 2014 року між ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» (кредитор) та ОСОБА_2 (позичальник) укладено договір про припинення зобовязань за кредитним договором № 014/1101//34951 (системний № 014/1101/34951) від 11 квітня 2007 року, відповідно до якого сторони визнали і підтвердили, що розмір непогашеної позичальником заборгованості за кредитним договором станом на день укладення цього договору складає 43 931,59 доларів США, що складає еквівалент 512 682,93 грн., в тому числі: основна сума боргу кредиту 27 590,35 доларів США, що складає еквівалент 321 980,18 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладення цього договору; проценти, нараховані за користування кредитом, - 119,69 доларів США, що складає еквівалент 1396,79 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладення цього договору; розрахована пеня за порушення строків повернення заборгованості за кредитним договором 189 305,96 грн.. У звязку із погашенням позичальником, до підписання цього договору, заборгованості по кредиту за кредитним договором № 014/1101//34951 (системний № 014/1101/34951) від 11.04.20017 року у розмірі 25000,00 доларів США, сторони домовились, що з дати укладення цього договору боргові зобовязання за кредитним договором припиняються, а кредитний договір вважається розірваним. З підписанням цього договору позичальник вважається повідомленим, відповідно до підпункту пп.164.2.17 «д» п.164.2 ст.164 ПК України, про анулювання боргових зобовязань та про те, що сума анульованих боргових зобовязань буде включена кредитором до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь позичальника, за підсумками звітного періоду, в якому боргові зобовязання було анульовано (а.с.16-18).

Відповідачем під час перевірки було встановлено, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів громадянка ОСОБА_2 в ІІІ кварталі 2014 року отримала дохід як додаткове благо в сумі 512 682,93 грн. від АТ «ОСОБА_3 Аваль».

Луцька обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області донарахувала позивачу суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 86 912,50 грн., де сума середньомісячного доходу, що оподатковується відповідно до п.167.1 ст.167 ПК України (в редакції, чинної станом на 2014 рік) за ставкою 15% становить 12180,00 грн., а тому сума податку на доходи фізичних осіб складає 1827,00 грн. (12180,00 грн.х15%=1827,00 грн.), при цьому сума середньомісячного доходу, що оподатковується за ставкою 17% становить 500 502,93 грн. (512682,93 грн.-12180,00 грн.=500502,93 грн.), відтак за цією ставкою позивачу донараховано 85085,50 грн. (500502,93 грн.х17%=85085,50 грн.).

Відповідно до п.167.1ст.167 ПК України(в редакції, чинній на момент отримання позивачем доходу) ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у звязку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не повязаний з виконанням обовязків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (пп. 14.1.47, пп.14.1.56п. 14.1ст. 14 Податкового Кодексу України).

Визначальною ознакою доходу платника податку, як обєкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

Відповідно до пп.14.1.54п.14.1ст.14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дисидентів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентами або нерезидентами в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна. Доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; г) доходів страховиків -резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обовязків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); є) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Виходячи з приписів ПК України визначальною ознакою доходу платника податку, як обєкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Проте, законодавець передбачає сплату податку у випадку саме отримання додаткового блага, яке залишилось у платника податку після списання боргу установою банку, у вигляді отриманих раніше коштів чи користування майном.

Відповідно до пп.165.1.55п.165.1ст.165 ПК України(в редакції, чинній з 07.05.2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Як встановлено судом, податок на доходи фізичних осіб нарахований ОСОБА_2 за 2014 рік, однак відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У звязку з цим суд першої інстанції до даних правовідносин вірно застосував пп.165.1.55п.165.1ст.165 ПК України, чинний з 07 травня 2015 року.

Згідно договору від 23.07.2014 року про припинення зобовязань за кредитним договором № 014/1101//34951 (системний № 014/1101/34951) від 11.04.2007 року кредитором було прощено позивачу борг на загальну суму 512 682,93 грн., з яких: основна сума боргу кредиту становить 321 980,18 грн., проценти, нараховані за користування кредитом, - 1396,79 грн., а сума прощеної (анульованої) пені - 189305,96 грн..

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає вірним твердження суду першої інстанції, що проценти та пеня, нараховані (розраховані) банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню, а відтак сума нарахованих та прощених банком процентів у розмірі 1396,79 грн. та пені у розмірі 189305,96 грн., разом 190702,75 грн., не включаються до суми доходу під час нарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що нарахування пені та процентів є лише засобом забезпечення виконання основного зобовязання перед банком та не є доходом платника податку у разі їх анулювання за рішенням банківської установи.

Відтак, Луцька ОДПІ під час донарахування ОСОБА_2 грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб зобовязана була включити до суми отриманого доходу у вигляді додаткового блага лише основну суму прощеного боргу (неповернутого кредиту) у розмірі 321 980,18 грн..

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем протиправно збільшено позивачу суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у загальному розмірі 40218,75 грн. А відтак податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 27.12.2016 року № НОМЕР_1 в частині збільшення позивачу суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 40218,75 грн. (32175,00 грн. + 8043,75 грн.) є протиправним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись, ч. 3 ст.243, ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 322, 325, 329 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі № 803/557/17 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повне судове рішення складено 05.04.2018 року.