Справа № 644/8469/17
Суддя: Бабенко Ю. П.
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя Бабенко Ю. П.
Справа № 644/8469/17
Провадження № 2-а/644/59/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Бабенко Ю.П., за участю секретаря Онюшкіної О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м.Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову серії ЕАА №240025 від 18.12.2017 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП, яка винесена інспектором Управління патрульної поліції в м.Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_2 Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.12.2017 року вона керувала транспортним засобом «Toyota Prado» державний номер НОМЕР_1 по пр.Московському в м.Харкові. В дорозі позивач відчула погане самопочуття і зупинилася на стоянці супермаркету «Восторг» на місці призначеному для стоянки інвалідів щоб прийняти ліки. За даним фактом відповідачем ОСОБА_2 була складена постанова про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п.8.5.1 Правил дорожнього руху України у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. Позивач вважає вказану постанову незаконною у звязку з тим, що відповідач під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача не здійснив всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи, склав постанову з порушенням порядку складання (оформлення) постанови, що призвело до неправильного вирішення питання про наявність правопорушення та притягнення до адміністративно-правової відповідальності. У звязку з викладеним, позивач вважає, що постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд адміністративного позову у її відсутність, позов просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАА №240025 від 18.12.2017 року, винесеною інспектором роти № 7 батальйону № 4 УПП в м.Харкові ОСОБА_2 було накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Toyota Prado» державний номер НОМЕР_1 18.12.2017 року 11.59 годин по пр.Московському в м.Харкові здійснила зупинку на місці призначеному для стоянки інвалідів, яке позначене дорожньою розміткою 1.30, чим порушила вимоги п.8.5.1 Правил дорожнього руху України, а саме порушення вимог горизонтальної розмітки (а.с.5).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку, зокрема, зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки).

Відповідно до п.1 Розділу 34 Правил дорожнього руху, лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Горизонтальна розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід".

Пунктом 22 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342 визначено, що на майданчиках для паркування обов'язково облаштовуються місця (в обсязі 10 відсотків загальної кількості, але не менш як одне місце) передбаченого стандартами розміру, позначені дорожніми знаками та розміткою для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

На місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", не можуть бути розміщені інші транспортні засоби.

У разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", інших транспортних засобів користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.

Виходячи із системного аналізу вказаних вище норм права, паркування (як стоянка, так і зупинка) водієм транспортного засобу на місці, що позначено дорожньою розміткою 1.30, тобто на місці, де дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, які перевозять інвалідів (крім випадків вимушеної стоянки), створює об'єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

При цьому суд приймає до уваги, що позивач фактично не оскаржує обставини зупинки нею транспортного засобу в забороненому місці, стверджуючи про те, що така зупинка мала вимушений характер, оскільки позивач через відсутність інших місць для паркування зупинила транспортний засіб для прийняття ліків.

Відповідно до п. 1.10. Правил дорожнього руху вимушена зупинка - це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Таким чином, наведені позивачем обставини не можуть розцінюватися як підстави для вимушеної зупинки, оскільки не мали ознак технічної несправності автомобіля чи небезпеки для оточуючих. Позивач не надала суду будь-які належні і допустимі докази того, що її стан потребував зупинки саме в місці, відведеному для інвалідів, що вона потребувала негайного прийняття певних ліків. Вказані позивачем обставини не конкретизовані і не підтверджені відповідними доказами. Ці обставини повинні бути доведеними позивачем, а не відповідачем, якому ці обставини не відомі.

Доводи позивача з посиланням на те, що відповідач під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача не здійснив всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи, склав постанову з порушенням порядку складання (оформлення) постанови, що призвело до неправильного вирішення питання про наявність правопорушення та притягнення до адміністративно-правової відповідальності не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Крім того, обставини на які посилається позивач, не можуть слугувати правовою підставою для скасування законної та обґрунтованої постанови інспектора за умови наявності в діях особи складу правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем правильно встановлено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Разом з тим, накладаючи на позивача штраф в максимальному розмірі санкції статті в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, інспектор поліції не навів відповідних обґрунтувань цього, а тому суд вважає накладення штрафу в максимальному розмірі не обґрунтованим. Зважаючи на викладене, суд змінює постанову інспектора поліції в частині розміру накладеного штрафу та зменшує розмір накладеного штрафу до 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто до 1020 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 78, 242, 244, 245, 246, 255, 286 КАС України, ст.ст. 122, 245, 247 п.1, 280, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху України, - суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_3 Вікторівни до інспектора Управління патрульної поліції в м.Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_2 задовольнити частково.

Змінити захід стягнення, який було застосовано у відношенні ОСОБА_1 у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАА №240025 від 18.12.2017 року, зменшивши розмір накладеного штрафу з 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян до 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1 020 грн.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного адміністративного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: