Справа № 805/1132/18-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2018 р. Справа№805/1132/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 28.10.1986 року по 31.12.1998 року у Красноармійському шахтобудівельному управлінні тресту «Красноарміськвуглебуд» з урахуванням наданих 19 січня 2018 року додаткових документів;

- зобовязати ОСОБА_3 обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області переглянути розмір пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення, тобто з 09.11.2017 року, із зарахуванням при цьому до його страхового стажу період роботи з 28.10.1986 року по 31.12.1998 року у Красноармійському шахтобудівельному управлінні тресту «Красноарміськвуглебуд».

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24.11.2017 року звернувся до Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення йому пенсії за віком. Протоколом відповідача від 05 грудня 2017 року № 7804 було призначено йому пенсію з 09 листопада 2017 року. Разом з цим, відповідачем було прийнято розпорядження від 05 грудня 2017 року, за яким було вирішено не зараховувати до страхового стажу період роботи в Красноармійському шахтобудівельному управлінні тресту «Красноармійськвуглебуд» з 28.10.1986 року по 31.12.1998 року. Підставою стало те, що в трудовій книжці від 08.08.1975 року міститься запис про роботу в Красноармійському шахтобудівельному управлінні тресту «Красноармійськвуглебуд» з 28.10.1986 року по 19.02.2001 року, і у вказаному періоді відсутній зв'язок між назвою підприємства при зарахуванні на роботу і печаткою, котрою завірено запис про звільнення. Позивачем були надані до відповідача додатково довідку про перейменування підприємства від 03.01.2018 року № 01-16/22, яка була підписана ліквідатором ДВАТ «Вуглебуд» ОСОБА_2, а також копію постанови Господарського суду Донецької області від 06.04.2016 року по справі № 905/4618/13. Натомість, відповідачем було надано листа від 26.01.2018 року № 3000/02/25, в якому повідомлено, що довідка, видана ДВАТ «Вуглебуд» є недійсною та не підлягає виконанню, оскільки згідно вищевказаної постанови Господарського суду Донецької області від 06.04.2016 року повноваження як ліквідатора та підписанта ОСОБА_2 припинено.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо не зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу є протиправними.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2

У строк, встановлений судом, через відділ документообігу та архівної роботи суду відповідачем надано відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що відповідно до ухвали Господарського суду Донецької області у справі № 905/4618/13 про банкрутство ДВАТ «Вуглебуд» від 06.04.2016 року визнано боржника ДВАТ «Вуглебуд» банкрутом. Арбітражним керуючим призначено ОСОБА_2 Згідно Закону України № 2343 «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня призначення ліквідатора по справі до нього переходять права керівника юридичної особи-банкрута. Відкрито ліквідаційну процедуру строком на 6 місяців до 06.10.2016 року. Згідно даних реєстру судових рішень нова ухвала про продовження строку ліквідаційної процедури не виносилась. З вищезазначеного вбачається, що повноваження ліквідатора ОСОБА_2 як ліквідатора ДВАТ «Вуглебуд» припинено 07.10.2016 року.

В звязку з чим, вважає, що відсутні підстави для зарахування періоду роботи у Красноармійському шахтобудівельному управлінні тресту «Красноармійськвуглебуд» з 28.10.1986 року по 31.12.1998 року та просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу у повному обсязі.

У судове засідання, призначене на 10 квітня 2018 року, позивач, повноважний представник відповідача та третя особа не зявилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

Разом з цим, через відділ документообігу та архівної роботи суду 05 квітня 2018 року позивачем надано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Будь-яких інших заяв чи клопотань представники сторін до суду не надали.

Третя особа не скористалась своїм правом для надання пояснень щодо позову за правилами, встановленими частинами другою-четвертою статті 162 КАС України.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку спрощеного провадження на підставі наявних у ній доказів.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Відповідно до заяви про призначення/перерахунок пенсії встановленого зразка, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся 24 листопада 2017 року до Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про призначення пенсії за віком.

Відповідно до протоколу відповідача від 05.12.2017 року № 7804 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 09.11.2017 року. Стаж роботи у ДВАТ «Вуглебуд» з 28.10.1986 року по 31.12.1998 року до страхового стажу не зарахований. Страховий стаж позивача складає 30 років 11 місяців 29 днів.

Згідно розпорядження Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 05 грудня 2017 року при розгляді документів позивача на підставі заяви від 24.11.2017 року для призначення пенсії за віком встановлено, що в трудовій книжці від 08.08.1975 року є запис про роботу в Красноармійському шахтобудівельному управлінні тресту «Красноармійськвуглебуд» з 28.10.1986 року по 19.02.2001 року, де в даному періоді відсутній зв'язок між назвою підприємства при зарахуванні на роботу і печаткою, якою завірений запис про звільнення.

В звязку з чим вирішено: не зараховувати до страхового стажу період роботи в Красноармійському шахтобудівельному управлінні тресту «Красноармійськвуглебуд» з 28.10.1986 року по 31.12.1998 року без додаткових документів, зарахувати період роботи з 01.01.1999 року по 31.05.2000 року, з 01.08.2000 року по 19.02.2001 року, як такий, що підтверджено індивідуальними відомостями про застраховану особу.

19 січня 2018 року, позивач звернувся із заявою про долучення до матеріалів пенсійної справи довідки про перейменування Красноармійського шахтобудівельного управління тресту «Красноармійськвуглебуд» від 03.01.2018 року № 01-16/22 та копії Постанови Господарського суду Донецької області від 06.04.2016 року у справі № 905/4618/13 для вирішення питання про призначення пенсії.

У Довідці про перейменування від 03.01.2018 року № 01-16/22 зазначено, що на підставі Наказу МУП УССР, наказ № 20 від 10.10.1997 року ОСОБА_3 шахтобудівельне управління тресту «Красноарміськвуглебуд» перейменовано в ОСОБА_3 шахтобудівельне управління ДВАТ «Вуглебуд». Правонаступником Красноармійського шахтобудівельного управління ДВАТ «Вуглебуд» є ДВАТ «Вуглебуд». Також, зазначено, що постановою Господарського суду Донецької області від 06.04.2016 року у справі № 905/4618/13 визнано банкрутом та відкрито процедуру ліквідації ДВАТ «Вуглебуд», ліквідатором банкрута призначено ОСОБА_2 Довідка підписана ліквідатором ДВАТ «Вуглебуд» ОСОБА_2

Як вбачається, з матеріалів справи, 26.01.2018 року листом Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області позивача повідомлено, що згідно наданої постанови Господарського суду Донецької області від 06.04.2016 року у справі № 905/4618/13 про визнання боржника банкрутом, повноваження ліквідатора та підписанта ОСОБА_2 припинено з 07.10.2016 року. В звязку з чим, надана довідка є недійсною та не підлягає виконанню.

Спірним питання у даній справі є правомірність дій відповідача щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи у ДВАТ «Вуглебуд» (раніше ОСОБА_3 шахтобудівельне управління тресту «Красноармійськвуглебуд») з 28.10.1986 року по 31.12.1998 року.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Стаття 4 Закону № 1058 зазначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі -Закон № 1788) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частинами 1-3 статті 24 Закону № 1058 передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ч. 4 ст. 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема у Законі України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов'язковому соціальному страхуванню.

Статтею 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заоохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно записів копії трудової книжки від 08 серпня 1975 року позивач, в тому числі, працював з 28.10.1986 року по 31.12.1998 року у Красноармійському шахтобудівельному управлінні тресту «Красноармійськвуглебуд», яке в подальшому було перейменовано у ДВАТ «Вуглебуд» згідно наказу МУП УССР № 20 від 10.10.1997 року. Правонаступником Красноармійського шахтобудівельного управління ДВАТ «Вуглебуд» є ДВАТ «Вуглебуд», наказ № 72 а від 01.09.2004 року.

Отже, в даному випадку суд зазначає, що факт роботи позивача у період з 28.10.1986 року по 31.12.1998 року підтверджується відомостями трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства.

Постановою Господарського суду Донецької області від 06.06.2016 року у справі № 905/4618/13 визнано банкрутом та відкрито процедуру ліквідації ДВАТ «Вуглебуд», ліквідатором призначено ОСОБА_2 Зазначена довідка підписана саме ОСОБА_2

Щодо документу, що підтверджує право підпису ліквідатора на дату видачі довідки.

Абзац 3 п. 21 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, передбачає, що справжність підпису особи, яка видала довідку про роботу, засвідчується в установленому порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Статтею 41 вказаного Закону встановлені повноваження ліквідатора та членів ліквідаційної комісії. Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута.

З дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута (ч. 2 та 3 ст. 41 Закону).

Керівнику юридичної особи належить право підпису документів.

З огляду на наведене ліквідатор як керівник юридичної особи мав право підпису відповідних довідок.

ДВАТ «Вуглебуд» є правонаступником Красноармійського шахтобудівельного управління тресту «Красноармійськвуглебуд», де працював позивач, яке до вказаного правонаступництва було перейменовано у відповідне шахтобудівельне управління ДВАТ «Вуглебуд».

Довідка про перейменування від 03.01.2018 року № 01-16/22 підписана ліквідатором ДВАТ «Вуглебуд» та містить відбиток печатки ДВАТ «Вуглебуд».

В підтвердження права підпису ліквідатора позивачем до органу Пенсійного фонду України була надана Постанова Господарського суду Донецької області від 06.04.2016 року в справі №905/4618/13, якою ДВАТ «Вуглебуд» () визнано банкрутом, і його ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2 (свідоцтво від 12.03.2013 року № 451).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на дату розгляду справи, ОСОБА_2 являється ліквідатором вказаної юридичної особи.

Станом на день підписання ліквідатором вищезазначеної довідки ДВАТ «Вуглебуд» з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань виключено не було.

Отже, з наявних матеріалів справи вбачається, що на дату видачі довідки від 03.01.2018 року № 01-16/22 ліквідатор мав право підпису в ній.

З огляду на наведене орган Пенсійного фонду України неправомірно відмовив позивачу в зарахуванні до пільгового стажу відповідного періоду роботи позивача з підстави не підтвердження права підпису ліквідатора на дату видачі довідки.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права.

Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. Уразі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

При вирішенні заяви позивача про призначення пенсії відповідач повинен був керуватися принципом верховенства права (ст. 6 КАС України), відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» від 14.10.2010 року (заяви № 23759/03 та №37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. п.54 рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» від 09.11.1999 року № 26449/95 (SPACEK Ltd. against the Czech Republic). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 28.05.2002 року № 33202/96 (Beyeler v. Italy ).

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини пятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, з урахуванням наданих судом висновків, суд вбачає протиправними дії відповідача щодо не зарахування період роботи у Красноармійському шахтобудівельному управлінні тресту «Красноармійськвуглебуд» з 28.10.1986 року по 31.12.1998 року до страхового стажу позивача.

Щодо зобов'язання відповідача переглянути розмір пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення, тобто з 09.11.2017 року, із зарахуванням при цьому до його страхового стажу період роботи з 28.10.1986 року по 31.12.1998 року у Красноармійському шахтобудівельному управлінні тресту «Красноарміськвуглебуд», суд зазначає, що оскільки суд не може підміняти компетенцію органів пенсійного фонду, до розгляду яких відносяться питання призначення та нарахування пенсії, а позивач просить суд саме зобов'язати відповідача переглянути розмір пенсії, а тому суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача ОСОБА_3 об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 28.10.1986 року по 31.12.1998 року у Красноармійському шахтобудівельному управлінні тресту «Красноармійськвуглебуд» з дати призначення пенсії.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно наявних матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до адміністративного суду було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. згідно квитанції ІндустріалБанк від 12.02.2018 року на суму 704,80 грн.

Відповідно до положень частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 28.10.1986 року по 31.12.1998 року у Красноармійському шахтобудівельному управлінні тресту «Красноармійськвуглебуд» з урахуванням наданих 19 січня 2018 року додаткових документів.

Зобов'язати відповідача ОСОБА_3 об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 28.10.1986 року по 31.12.1998 року у Красноармійському шахтобудівельному управлінні тресту «Красноармійськвуглебуд» з дати призначення пенсії.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (ІПН 37869345, 85302, Донецька область, м.Покровськ, вул. Центральна, 154) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок на користь ОСОБА_1 (ІПН- НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2).

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 10 квітня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кочанова П.В.