Справа № 149/3308/17
Суддя: Вергелес В. О.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/3308/17
Провадження №2-а/149/20/18
Номер рядка звіту 18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.03.2018 року Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вергелеса В.О.,

з участю секретаря Лукіянчук Д.А.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в місті Хмільнику справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції м. Житомир лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у м. Житомир, про скасування постанови усправі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції м. Житомир лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у м. Житомир, про скасування постанови серія БР № 658853 від 09.12.2017 року.

Позов мотивовано тим, що 09.12.2017 року інспектором роти № 3 батальйону патрульної поліції м. Житомир лейтенанта поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії БР № 658853 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Як зазначено в постанові, ОСОБА_1 09.12.2017 року о 01:25 год. на автодорозі М 21 Житомир- Могилів-Подільський 26 км., керуючи транспортним засобом БАЗ А079 23, д.н.з. НОМЕР_1, у якого поза населеним пунктом не були увімкнуті фари ближнього світла та чи денні ходові вогні, та не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію при зупинці працівниками поліції, чим порушив п.п. 9.8 та п.п.9.9 «Б» ПДР України. Дана постанова, на думку позивача, є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки інспектор при винесені постанови поверхово підійшов до розгляду справи, не взяв до уваги пояснення позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Також просить постанову скасувати з тих підстав, що за допущене ним порушення його помилково притягнуто до відповідальності за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, хоча у випадку доведення його провини він міг бути притягнутий до відповідальності за ст. 125 КУпАП. Просить скасувати вказану вище постанову.

19.02.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивачем зазначені в позові обставини не відповідають дійсності, таким чином позивач намагається уникнути відповідальності за порушення правил дорожнього руху. Також надали диск з відео фіксацією правопорушення.

26.03.2018 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить задовольнити позов.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, пославшись на підстави та обставини задоволення позову, викладені у позовній заяві.

Відповідач, представник третьої особи, які відповідно до положень статті 268 КАС України належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка відповідача, третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1, судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови серії БР № 658853, винесеної інспектором роти № 3 батальйону патрульної поліції м. Житомир лейтенантом поліції ОСОБА_2, ОСОБА_1 09.12.2017 року о 01:25 годині, на автодорозі на автодорозі М 21 Житомир- Могилів-Подільський 26 км., керуючи транспортним засобом БАЗ А079 23, д.н.з. НОМЕР_1, у якого поза населеним пунктом не були увімкнуті фари ближнього світла та чи денні ходові вогні, та не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію при зупинці працівниками поліції, чим порушив п.п. 9.8 та п.п.9.9 «Б» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 статтею 122 КУпАП, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Як вбачається з вказаної постанови, інспектором роти № 3 батальйону патрульної поліції м. Житомир лейтенантом поліції ОСОБА_2, у вказаній постанові вказано час вчинення правопорушення - 01:25 година, що не відповідає фактичним обставинам встановленим під час судового засідання. Час 01:25 година, це нічний час доби.

Із відтвореного у судовому засіданні відеозапису, наданого відповідачем, вбачається, що водій ОСОБА_1 рухаючись поза межами населеного пункту під час руху транспортним засобом БАЗ А079 23, д.н.з. НОМЕР_1, не увімкнув ближнє світло фар чи денні ходові вогні. Вказані обставини ОСОБА_1 також визнав в судовому засіданні.

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Таким чином, диспозиція наведеної правової норми передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення ними, зокрема, правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до п. 9.8. розділу 9 "Попереджувальні сигнали" ПДР під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.

При цьому, відповідно до п. 1.10 ПДР денні ходові вогні зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

Таким чином, системний аналіз вказаних правових норм, на переконання суду, дає підстави для висновку, що вимога п.9.8 ПДР про ввімкнення у період з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних засобах під час руху поза населеними пунктами ходових вогнів або ближнього світла фар стосується вимог ПДР щодо попереджувальних сигналів.

Разом із тим, диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку, чого у оскаржуваній постанові відповідачем встановлено не було.

Суд приходить до висновку про те, що правопорушення, зафіксоване інспектором в оскаржуваній постанові, а саме рух поза межами населеного пункту із вимкненими денними ходовими вогнями, не може бути кваліфіковане за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки не є порушенням правил користування зовнішніми світловими приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

При цьому суд звертає увагу на те, що приписами ст. 125 КУпАП передбачено відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених ст.ст. 121-128, ч. 1 і 2 ст. 129, ст.ст. 139 і 140 цього Кодексу.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Згідно з вимогами КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частина 1,2 статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України чи відповідають вони критеріям визначеним в даній нормі, зокрема щодо обґрунтованості, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Таким чином, враховуючи, що правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку ОСОБА_1 не порушував, як наслідок, не може нести відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, винесену інспектором роти № 3 батальйону патрульної поліції м. Житомир лейтенанта поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статями 7, 9, 132, 213,222, 245, 246, 251, 268, 276, 277, 283, 284, 289, 293 КУпАП, статтями 2, 9,72-77,205,241-246,250,286 КАС України

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БР № 658853 від 09.12.2017 року, винесену інспектором роти № 3 батальйону патрульної поліції у м. Житомир ОСОБА_3 патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2, якою ОСОБА_1притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вергелес В. О.