Справа № 184/364/17(2-а/184/43/17)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

05 квітня 2018 року справа № 184/364/17(2-а/184/43/17)
(суддя Гукова Р.М., м. Покров)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2017 року у справі №184/364/17(2-а/184/43/17) за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 27 лютого 2017 року звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області в якому просить скасувати рішення Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області №222 від 27.04.2016 року про затвердження матеріалів засідання Комісії від 21.04.2016 року по визначенню розміру збитків, заподіяних власнику землі - територіальній громаді м. Орджонікідзе, вчинених тимчасовим зайняттям і використанням фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,7 га, розташованої по вул. Заводська, 4 на території Орджонікідзевської міської ради та затвердження Акту з розрахунком визначення розміру збитків, заподіяних власнику землі - територіальній громаді м. Орджонікідзе фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 внаслідок фактичного використання земельної ділянки площею 0,7 га, яка використовується для обслуговування комплексу виробничих будівель по вул. Заводська, 4 на території м. Орджонікідзе.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2017 року позов залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем пропущено шестимісячний строк на звернення до суду із цим адміністративним позовом, враховуючи дату звернення позивача з позовом до суду 27.02.2017 року, а також те, що листом від 11.04.2016 року №11/130-1687/16 позивача було запрошено на комісію по визначенню розмірів збитків, що підтверджується копією фіскального чеку; листом від 04.05.2016 року №11/156-1926/16 позивачу направлено рішення №222 від 27.04.2016 року про затвердження матеріалів комісії по визначенню розмірів збитків з пропозицією сплатити борг добровільно, що підтверджується копією фіскального чеку; листом від 13.09.2016 року №11/402-3387/16 повідомлено позивача про порушення ним земельного законодавства та розпорядження надати доступ на територію нерухомого майна для обстеження земельної ділянки, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що про порушення своїх прав він дізнався 10.02.2017 року після отримання його представником копії оскаржуваного рішення. Зазначає про те, що з наданих відповідачем доказів пропущення позивачем строку звернення до суду вбачається, що ним направлялася копія оскаржуваного рішення на адресу: м. Кривий Ріг, вул. 27 Партзїзду, 17/43 в той час як позивач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому цю кореспонденцію позивач не отримував. Крім того, вказує на те, що позивач постійно проживає в м. Київ.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 99 КАС України (в редакції КАС України чинній на час звернення з позовом до суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, згідно з положеннями вказаної статті - початок перебігу строку звернення до суду безпосередньо визначено альтернативно - це день, коли особа:

1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КАС України (в редакції, яка діяла на час винесення оскаржуваної ухвали), адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Таким чином, суд приймаючи рішення про залишення адміністративного позову без розгляду в зв'язку з пропущенням строку звернення до суду після відкриття провадження, повинен встановлювати обставини, які стосуються дотримання строку звернення до суду, до яких зокрема слід віднести: початок перебігу строку, момент завершення строку, та наявність (відсутність) обставин які б свідчили про поважність причин пропуску звернення до суду та «добросовісність» заявника.

Під останнім слід розуміти обставини, які свідчать про умисне ігнорування особою, яка звертається до суду правил щодо строків такого звернення в т.ч. і звернення із значним пропуском строку, звернення до суду з пропуском строку з метою отримання «незаконної вигоди», уникнення відповідальності, тощо.

При цьому, згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав що строк звернення до суду закріплений в нормах національного законодавства не є абсолютним.

Так, з Рішення Європейського Суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» вбачається, що правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

Водночас у справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Відтак, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, тобто навіть у разі пропуску строку звернення до суду без відповідних додаткових обґрунтувань суд не може його застосувати.

Крім того, застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи. Під цим слід розуміти вагомість права, про захист якого особа звернулася до суду.

Правила строку звернення до суду закріплені в нормах КАС України і є свого роду «фільтром», який сприяє формуванню законного і справедливого правосуддя, унеможливлюючи зловживання правом на звернення та стабілізуючи суспільні відносини. Однак неправильно застосовувати його, як перешкоду в зверненні до суду для захисту порушених прав та інтересів особи, не дозволяється.

Як вбачається з тексту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, судом не встановлено дати початку перебігу строку звернення до суду у цій справі.

Суд залишаючи позов без розгляду зазначив про те, що листом від 04.05.2016 року №11/156-1926/16 позивачу направлено рішення №222 від 27.04.2016 року про затвердження матеріалів комісії по визначенню розмірів збитків з пропозицією сплатити борг добровільно, що підтверджується копією фіскального чеку, проте зазначені обставини не свідчать про отримання позивачем такого рішення. Доказів відмови позивача отримати зазначене поштове відправлення відповідачем до суду надано не було.

Направлення відповідачем позивачу листа від 11.04.2016 року №11/130-1687/16 щодо запрошення на комісію по визначенню розмірів збитків, що підтверджується копією фіскального чеку також не свідчить про наявність обставин, які б вказували на те, що позивач повинен був дізнатися про порушене право, оскільки саме по собі запрошення не свідчить про сам факт прийняття рішення, яке позивачем оскаржується у цій справі.

Судом першої інстанції не встановлено і обставин «не добросовісності» позивача, в тому числі умисного ухилення від отримання копії оскаржуваного рішення, тобто обставин які б свідчили про те, що позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав проте свідомо затягування такий строк.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення питання щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду у звязку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої іншої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись: пунктом 1 частиною 1 статті 320, статтями 321, 328 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2017 року у справі №184/364/17(2-а/184/43/17) скасувати та направити справу до суду першої іншої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та враховуючи положення статті 328, 294 КАС України може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 квітня 2018 року.

Головуючий В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко