Справа № 813/3088/16
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

03 квітня 2018 року

справа №813/3088/16

адміністративне провадження №К/9901/31387/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року у складі колегії суддів Судової-Хомюк Н.М., Гуляка В.В., Коваля Р.Й. у справі №813/3088/16 за позовом ОСОБА_1 до Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції (Франківське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30 червня 2016 року № 43/9021-13/Т,

У С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 (далі - позивач у справі) звернувся до суду з позовом до Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції (Франківське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30 червня 2016 року № 43/9021-13/Т, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік на суму 25000,00 грн., з мотивів протиправності його прийняття.

18 листопада 2016 року Львівський окружний адміністративний суд адміністративний позов задовольнив, визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 30 червня 2016 року № 43/9021-13/Т з мотивів порушення законодавцем порядку запровадження змін до елементів транспортного податку у 2016 році, що унеможливлює їх застосування у цьому році, з посиланням на рішення Вищого адміністративного суду України, правовідносини в яких стосувались запровадження транспортного податку у 2015 році.

4 жовтня 2017 року Львівський апеляційний адміністративний суд постановою скасував рішення суду першої інстанції та відмовив у задоволенні позову. Суд апеляційної інстанції застосував положення статті 267 Податкового кодексу України та дійшов висновку, що транспортний засіб, який належить позивачу у справі є об'єктом оподаткування у 2016 році, оскільки середньоринкова вартість цього автомобіля становить понад 750 розмірів заробітної плати.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

У касаційній скарзі позивач зазначає, що автомобіль, який йому належить, 2011 року випуску, а тому не є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році, оскільки з моменту його випуску минуло більше ніж п'ять років.

Відзиву на касаційну скаргу від відповідача не надійшло, що не перешкоджає розгляду касаційної скарги.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону постанова суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що на позивача зареєстрований автомобіль Porsche Panamera 2011 року випуску, НОМЕР_3 номер кузова НОМЕР_1 з об'ємом двигуна 4806 см3, пальне - B (бензин).

14 січня 2016 року Львівська міська рада прийняла ухвалу №121 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 19.01.2015 року №4263 «Про затвердження Положення про транспортний податок», якою визначила ставку, порядок обчислення та сплати транспортного податку на території м. Львова. Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, від року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня податкового (звітного) року.

30 червня 2015 року податковий орган згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 цього Кодексу прийняв податкове повідомлення-рішення № 43/9021-13/Т, яким визначив податкове зобов'язання з транспортного податку за 2016 рік в розмірі 25 000 грн.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).

01 січня 2015 набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким згідно зі статтею 267 Податкового кодексу України введено новий транспортний податок.

Відповідно до пункту 10.2 статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Повноваження міських рад щодо податків та зборів визначені статтею 12 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

У разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю (підпункт 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України).

Водночас, 24 грудня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», що набрав чинності 01 січня 2016 року (далі - Закон №909-VIII), яким внесено зміни у Податковий кодекс України щодо об'єкту оподаткування транспортним податком.

Згідно підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції Закону від 24 грудня 2015 року № 909-VIII) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 909-VIII визначено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Враховуючи те, що Законом України № 909-VIII не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що з 01 січня 2016 року платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п'яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Станом на 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 1378 грн (стаття 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік»). Отже, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2016 року складали 1 033 500 грн.

Відтак, об'єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (абз.2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України).

Як установлено судами попередніх інстанцій, автомобіль позивача Porsche Panamera 2011 року випуску, при цьому суди не звернули увагу на ту обставину, що з року випуску цього транспортного засобу минуло більше ніж п'ять років, що суперечить положенням підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, за якими легковий автомобіль є об'єктом оподаткування за наявності двох обов'язкових умов, а саме з року випуску такого автомобіля має минути не більше п'яти років (включно) та його середньоринкова вартість має становити понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Саме з п'ятирічним строком з року випуску автомобілю законодавець пов'язує одну з двох обов'язкових умов визначення об'єкта оподаткування. В межах спірних відносин судами попередніх інстанцій встановлений рік випуску автомобіля - 2011, при цьому не враховано, що на час визначення податкового зобов'язання п'ятирічний строк сплив. Базовим податковим (звітним) періодом обчислення транспортного податку є календарний рік. Відтак, 2011 рік одночасно є роком випуску автомобілю та першим звітним податковим періодом, в незалежності від того коли позивач набув транспортний засіб у власність та здійснив його реєстрацію.

Отже, транспортний засіб позивача Porsche Panamera 2011 року випуску не є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році, з огляду на що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню з наведених в цій постанові підстав.

Суд також зазначає, що мотиви з яких задоволений позов судом першої інстанції, наведені постановою цього суду, не відповідають нормам матеріального права та позиції суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах. Податкове повідомлення-рішення відповідача скасовано судом першої інстанції з підстав, які за інших фактичних обставин, а саме віднесення автомобілю до об'єкту оподаткування, не могли бути обґрунтованими з точки зору правильності застосування норм матеріального права.

З огляду на законодавчі зміни щодо запровадження місцевих податків і зборів (пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону від 24 грудня 2015 року № 909-VIII), Суд вважає, що Державою дотримано вимоги податкового законодавства при встановленні транспортного податку у 2016 році, що спростовує висновки суду першої інстанції, викладені у мотивувальній частині постанови.

В межах розгляду даної справи має місце неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції та прийняття нового рішення про задоволення позову відповідно до статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року у справі №813/3088/16 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції (Франківське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30 червня 2016 року № 43/9021-13/Т задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції (Франківське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 30 червня 2016 року № 43/9021-13/Т.

Стягнути з Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції (Франківське відділення) Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (Код ) за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати зі сплати судового збору на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) в сумі 1213 (одна тисяча двісті тринадцять) гривні 21 копійка.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді І.А.Гончарова

І.Я.Олендер