Справа № 607/10969/17
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/2261/18

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.

суддів - Кузьмича С.М., Улицького В.З.

при секретарі судового засідання - Гелецькому П.В.

за участю:

представника відповідача - Гаврилюк З.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Адвоката Майки Андрія Борисовича в інтересах ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2018 року (Головуючий суддя: Ромазан В.В., 11 год. 54 хв. м. Тернопіль - 23.02.2018 року складено повний текст рішення) у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення УДМС України в Тернопільській області від 10.05.2017 року про примусове повернення з України в частині заборони в'їзду на територію України, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до Управління ДМС України у Тернопільській області, у якому з врахуванням уточнених позовних вимог просить визнати протиправним та скасувати рішення УДМС України в Тернопільській області від 10.05.2017 року про примусове повернення з України в частині заборони йому в'їзду па територію України строком на три роки.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що кримінальних правопорушень чи дій, котрі суперечать інтересам національної безпеки України чи охорони громадського порядку не вчиняв. Вважає, що рішення в частині заборони йому - ОСОБА_3 в'їзду на територію України строком на 3 роки є суворим та крайнім заходом. Також зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянкою України ОСОБА_4, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Чернігівській області, що надає йому законне право на звернення до органів ДМС України на отримання посвідки на проживання. Поряд з цим, він звертався до органів ДМС з метою продовження терміну перебування на території України та отримання посвідки на проживання. Проте, будь-яких відповідей та роз'яснень процедури на момент проведення засідання УДМС в Тернопільській області не отримав. Крім цього, рішення УДМС в Тернопільській області про примусове повернення з України було оголошено йому у відсутності перекладача, не зрозумілою для нього мовою, без належного розуміння змісту даного документу та своїх прав та обов'язків.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2018 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Адвокат Майка Андрій Борисович в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задоволити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідають фактичним обставинам справи, що і призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином Республіки Грузія, паспорт НОМЕР_1.

Відповідно до інформації щодо перетину державного кордону України, наданої УДМС України в Тернопільській області 10.05.2017 р., громадянин Республіки Грузія ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, останній раз в'їхав на територію України 16.12.2016 р. через КПП «Жуляни» за паспортом серії НОМЕР_1.

10.05.2017р. т.в.о. завідувача сектору організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Управлінням Державної міграційної служби України в Тернопільській області прийнято рішення № 63 про примусове повернення з України громадянина Республіки Грузія ОСОБА_3, - примусово повернути ОСОБА_3 з України та зобов'язати його покинути територію України у термін до 15.05.2017 p.. Зазначене рішення позивач отримав 10.05.2017 року, що підтверджується його особистим підписом.

Згідно оспореного рішення, громадянин Республіки Грузія ОСОБА_3, після в'їзду в Україну територію держави не покидав. Тобто, перебуває на території України понад дозволений 90-денний строк перебування на протязі 180 днів, а саме: 55 днів. Після закінчення строку перебування зазначений громадянин до територіальних органів та підрозділів ДМС України не звертався, продовжував знаходитись на території України без законних на те підстав, поважних причин порушення не вказав.

Також встановлено, що 10.05.2017 року, за порушення п.14 ст.1, п.3 ст.3, п.15 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», п.п.2 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року №150 «Про затвердження порядку продовження строку перебування...», постановою уповноваженої посадової особи Державної міграційної служби України, громадянина республіки Грузія ОСОБА_3 за порушення дозволеного строку тимчасового перебування, визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст.203 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. Копію зазначеної постанови ОСОБА_3 отримав 10.05.2017 року.

Згідно інформації від 10.05.2017 року за № 69/14-4136 Управління Служби безпеки України в Тернопільській області, спецпідрозділом Управління отримано інформацію про те, що громадянином Республіки Грузія ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з березня поточного року перебуває на території України без законних підстав, заходів передбачених Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не вживає, від виїзду з України свідомо ухиляється.

Як вбачається з інформації Управління карного розшуку Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області від 10.05.2017 року за № 1020/7/03-2017, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, може вчиняти кримінальні правопорушення майнового характеру з метою особистого збагачення.

Поряд з цим слід вказати, що громадянин Республіки Грузія ОСОБА_3 в минулому уже притягався до адміністративної відповідальності за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, а також стосовно нього уже приймалось рішення УДМС в Тернопільській області про його примусове повернення з України.

Так, постановою про накладення адміністративного стягнення уповноваженої посадової особи Державної міграційної служби України від 21.12.2015 року, громадянина Республіка Грузія ОСОБА_3 за порушення строку перебування в Україні, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.І ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

Зокрема, 21 грудня 2015 року посадовою особою УДМС у Тернопільській області було прийнято рішення за №110 про примусове повернення з України громадянина Республіки Грузія ОСОБА_3, яким було допущено порушення строку перебування в Україні, відповідно до якого зазначеного громадянина вирішено примусово повернути з України та зобов'язати його покинути територію України у терміни до 18 січня 2016 року. Зазначене рішення ОСОБА_3 було виконано з порушенням строку зазначену у ньому, оскільки останній покинув територію України 27 лютого 2016 року.

Згідно Свідоцтва про шлюб серії І-ЕЛ №109749, виданого 23.12.2016 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, зареєстровано шлюб між громадянином Грузії ОСОБА_3 та громадянкою України ОСОБА_4

Як зазначила допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_4, громадянин Ресбуліки Грузія ОСОБА_3 є її чоловіком, з яким вона уклала шлюб у грудні 2016 року. Із заявами про продовження строку перебування в Україні, надання її чоловіку права на проживання в Україні в органи УДМС України - не звертались.

Допитаний судом свідок ОСОБА_5 пояснив, що ним приймалось спірне рішення за №63 про примусове повернення з України громадянина республіки Грузія ОСОБА_3 і в силу вимог ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», зазначеному громадянину було заборонено в'їзд на територію України строком на три роки. Зазначив, що підставою для заборони в'їзду на територію України ОСОБА_3 було те, що зазначений громадянин Грузії уже порушував міграційне законодавство України через порушення строку перебування в Україні, перебування його в Україні понад дозволені строки, відсутністю офіційних джерел доходів в Україні. Окремо наголосив на тому, що громадянин Республіки Грузії ОСОБА_3 добре розумів українську мову, відмовлявся від послуг перекладача, оскільки неодноразово та тривало перебував в Україні.

Поряд з цим, в ході виконання завдань, покладених чинним законодавством на органи СБ України встановлено, що ОСОБА_3 під час перебування на території України активно налагоджував контакти із особами кримінальної спрямованості, які сформовані за етнічною ознакою, з метою вчинення кримінальних корисливих злочинів, що загрожують національній безпеці країни. Перебування вказаного іноземця в Україні створює реальну загрозу національній безпеці України, захищеності життєво важливих інтересів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають в Україні.

Управлінням карного розшуку Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області в листі від 06.02.2018 р. за № 273/7/03-18 зазначено, що за оперативною інформацією УКР ГУНП в Тернопільській області громадянин Республіки Грузія ОСОБА_3 може бути причетний до етнічної злочинності, здійснювати координацію осіб кавказької національності, діяльність яких спрямована на вчинення кримінальних правопорушень майнового характеру з метою збагачення, що також пов'язані з насильством, яке є небезпечним для життя і здоров'я потерпілих.

Відповідно до положень п. 15 ч. 1 ст. 4 Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (в редакції чинній до 27.09.2017 p.), іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно п. 2 Порядку, продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою КМУ від 01.02.2012 року № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території, зокрема, не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду з держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Угодою між Кабінетом Міністрів України і Виконавчою Владою Грузії про безвізові поїздки громадян від 31.03.1999р., - дозволено безвізові поїздки громадян Республіки Грузія та громадян України.

Відповідно до ст. 17 Закону, іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування. Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

Частиною 1 ст. 26 Закону встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону, з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до п. 2.5. Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012 № 353/271/150, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.05.2012 за № 806/2111, рішення про примусове повернення за межі України оголошується іноземцю в присутності перекладача та законного представника (на вимогу затриманого) під підпис та обліковується посадовою особою територіального органу, територіального підрозділу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, яка уповноважена складати документи для примусового повернення, у Журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства.

Частинами 5, 6 ст. 26 Закону № 3773-VI встановлено, що іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Частиною другою статті 26 Закону № 3773-VI встановлено, що рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення.

Статтею 13 Закону 3773-VI визначено, підстави для заборони в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, в'їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в'їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов'язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в'їзду в Україну.

Згідно інформації Управління карного розшуку Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області від 27.11.2017 р. № 2308/7/02-17, громадянин Республіки Грузія ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 самостійно покинув територію України 17.11.2017 р. через Іллічівський морський торгівельний порт.

Отже, враховуючи встановленні обставини колегія суддів погоджується з тим, що рішення УДМС України в Тернопільській області від 10.05.2017 р. про примусове повернення з України громадянина Республіки Грузія ОСОБА_3 в частині заборони в'їзду в Україну зазначеному громадянину строком на три роки є обґрунтованим, і таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України.

Поряд з цим, будь-яких заяв для оформлення посвідки на проживання в Україні з метою возз'єднання сім'ї з громадянкою України, громадянин Республіки Грузія ОСОБА_3 до органу УДМС України, до прийняття спірного рішення про його примусове повернення з України та заборону в'їзду на територію України не подавав, а тому його твердження що спірним рішенням порушуються його сімейні права, не заслуговують на увагу.

Перевіривши дійсні обставини справи та додатково проаналізувавши зібрані документальні докази по матеріалах справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.316 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст. 316, ч.1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Адвоката Майки Андрія Борисовича в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2018 року у справі №607/10969/17 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Гулид
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 03.04.2018 року