Справа № 752/21769/16-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаря Вівдиченко Т.Р. Губської Л.В. Собківа Я.М. Кондратенко Я.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 24 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_6 звернувся до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» в якому просив визнати протиправною бездіяльність КП «Київський крематорій» в особі в.о. директора ОСОБА_7 щодо не виконання вимог акту та не зупинення роботи кремаційного цеху КП «Київський крематорій»; зобов'язати КП «Київський крематорій» в особі в.о. директора ОСОБА_7 виконати вимоги акту та зупинити роботу кремаційного цеху КП «Київський крематорій».

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 24 жовтня 2017 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач - ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що в судові засідання, призначені на 21.06.2017 року та на 24.10.2017 року позивач не з'явився з невідомих суду причин та не забезпечив явку свого представника.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Так, згідно з ч.2 ст.49 КАС України (у редакції чинній на момент подання адміністративного позову), особи які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно з ч.3 ст.128 КАС України (у редакції чинній на момент подання адміністративного позову), у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналогічне положення закріплено також у п.4 ч.1 ст.155 КАС України (у редакції чинній на момент подання адміністративного позову), яким передбачено, що позов підлягає залишенню без розгляду, коли позивач повторно не прибув у попереднє судове засідання чи у судове засідання без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Тобто, обов'язковою умовою для застосування такої підстави залишення адміністративного позову без розгляду є саме повторна неявка позивача в судове засідання, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин. Зазначені наслідки настають, якщо позивач не з'явився вдруге (тобто повторно) без поважних причин і від нього не надійшла заява про розгляд справи без його участі.

У цьому випадку під повторністю неприбуття в судове засідання позивача та/або його представника необхідно розуміти саме неприбуття в судове засідання позивача чи його представника двічі чи більше разів без наявності поважних причин. Так, поважними причинами можуть бути визнані захворювання, що перешкоджає прибуттю до суду, відрядження, несвоєчасне отримання повістки тощо за умови надання належних доказів в підтвердження наведених обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18 травня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд справи на 21 червня 2017 року на 09 годин 30 хвилин.

21 червня 2017 року особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, про що секретарем судового засідання складено довідку (а.с.58).

Крім того, 21 червня 2017 року відповідачем до суду було подано заяву про перенесення розгляду справи (а.с.55).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позивача у справі про призначення до розгляду справи на 21 червня 2017 року на 09 годин 30 хвилин.

Так, на підставі п.2 ч.1 ст.128 КАС України (у редакції чинній на момент подання адміністративного позову), розгляд справи відкладено на 24 жовтня 2017 року на 14 год. 10 хв.

Як вбачається з матеріалів справи, вказана повістка позивачу вручена не була та на адресу суду першої інстанції повернувся конверт з довідкою відділення поштового зв'язку із зазначенням причини невручення «за закінченням терміну зберігання» (а.с.67).

Колегія суддів, вважає, що судом першої інстанції передчасно прийнято рішення про залишення позову без розгляду, адже повторної неявки, як того вимагав процесуальний закон, у редакції чинній на момент подання адміністративного позову, колегією суддів не встановлено.

Так, згідно з ч.1 ст.47 КАС України (у редакції чинній на момент подання адміністративного позову) особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Положеннями статті 56 КАС України (у редакції, чинній на момент подання адміністративного позову) визначено, що сторона, а також третя особа у адміністративній справі можуть брати участь у адміністративному процесі особисто і (або) через представника.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що у суду першої інстанції були відсутні підстави приймати ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду з підстав повторної неявки позивача без поважних причин у судове засідання.

Відповідно до ст.8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Як визначено у статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Так, у рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, колегія суддів дійшла висновку, що залишення позовної заяви ОСОБА_6 без розгляду унеможливить доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно з п.4 ч.1 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадження у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 312, 315, 320, 321, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 24 жовтня 2017 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Губська Л.В. Собків Я.М.

Повний текст постанови виготовлено 30.03.2018 року