Справа № 815/5849/17
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/5849/17

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення щодо корегування митної вартості

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» (далі -ТОВ «Дунайська імпортна компанія», позивач) звернулось до суду з позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби України (далі Одеська митниця ДФС, відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.06.2017 року №UA500060/2017/00738; визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 10.06.2017 року №UA500060/2017/000039/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані рішення відповідача є протиправними, оскільки надані позивачем документи не містили розбіжностей, навпаки, містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, тому у митниці не було підстав для обгрунтованих сумнівів в правильності митної оцінки товару.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року - в задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ТОВ «Дунайська імпортна компанія», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне встановлення судом обставин справи, невідповідність висновків суду матеріалам справи, просить постанову суду від 12 грудня 2017 року -скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позову. В обґрунтування скарги, апелянт послався на те, що документи, подані декларантом для митного оформлення Товару за ціною Контракту, відповідають вимогам ст. 53 Митного Кодексу України, є належними та допустимими і підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх данні піддаються обчисленню, що свідчить про не правомірність висновків митного органу про наявність таких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу, Одеська митниця ДФС зазначила, що заявлена митна вартість товару, яка заявлена декларантом, не містила всіх відомостей, об'єктивно та документально підтверджених.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.04.2017р. між TOB «Дунайська імпортна компанія» (надалі - Позивач) та Фірмою FRUTOPOLIS S.A. (Греція) був укладений зовнішньо - економічний Контракт № 336/17 (надалі -Контракт).

Відповідно до умов Контракту Фірма FRUTOPOLIS S.A. зобов'язалася поставляти, а TOB «Дунайська імпортна компанія» приймати та оплачувати товар, вказаний у Специфікаціях, які є невід'ємною частиною Контракту, в порядку та на умовах, обумовлених в Контракті.

Так, відповідно до Специфікації № 11 від 07.06.2017р. до Контракту та Інвойсу № 011 від 07.06.2017р, Фірма FRUTOPOLIS S.A. на умовах поставки FCA- Скідра поставила TOB «Дунайська імпортна компанія» наступний товар: - абрикоси свіжі, класу В, у пластикових ящиках - 720 шт., на 9 дерев'яних піддонах, врожай 2017р. Країна виробництва - Греція, Виробник - FRUTOPOLIS S.А. Вага «брутто» - 7 455 кг., вага «нетто» - 6982 кг. На загальну суму: 2792,80 євро, де 0,40 євро за 1 кг., без врахування транспортних витрат.

На підставі Договору про надання послуг між Позивачем та TOB «Брокерська Експедиційна Компанія «Атаман - Груп» декларантом ОСОБА_2 (надалі - декларант) з метою митного оформлення товару TOB «Дунайська імпортна компанія» для підтвердження його митної вартості до митного поста "Одеса-Порт" Одеської митниці ДФС була подана електронна митна декларація №UA500060/2017/008102, де було визначено митну вартість Товару, що імпортується, за основним методом - за ціною зовнішньо - економічного Контракту № 336/17 від 27.04.2017р.

Для підтвердження митної вартості Товару декларант надав документи, які підтверджують митну вартість товару, а саме:

-зовнішньоекономічний Контракт № 336/17 від 27.04.2017р.

-специфікацію № 011 від 07.06.2017р. до Контракту № 336/17 від 27.04.2017р.

-інвойс № 011 від 07.06.2017р.

-прайс-лист від 07.06.2017р.

-сертифікат походження товару форми EUR № А702104

-митну декларація країни відправлення 17GREХ67 від 07.06.2017р.

-банківській платіжний документ на передоплату,

- документи, які підтверджують транспортні витрати (Контракти з перевізниками, рахунок-фактура, автотранспортна накладна, договір-заявка, довідка про транспортні витрати) та інші документи, обумовлені ч. 2 ст. 53 МКУ.

Під час митного контролю товарів за митною декларацією (МД) №UA500060/2017/008102 від 10.06.2017 програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв'язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості.

Також під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу відповідача, та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №UA500060/2017/008102 від 10.06.2017, було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) у наданих до митного оформлення документах відсутня інформація щодо включення або не включення вартості упаковки та пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних з пакуванням до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари;

2) зовнішньоекономічним контрактом визначена 100% передплата. Сума передплати складає 75 000 євро, сума інвойсу складає - 10 114,25 євро.

3) в наданій довідці на вартість перевезення товару не визначені умови поставки.

10.06.2017 уповноваженою особою декларанта (TOB "Брокерсько-експедиційна компанія "Атаман-Груп") було надіслано повідомлення № 1006-1 про те, що додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів надаватися не будуть.

За результатом проведених консультації між органом доходів і зборів та декларантом щодо товару № 2 у митній декларації було обрано метод визначення митної вартості - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (третій метод), про що наявний запис у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000039/2 від 10.06.2017.

Так, за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) встановлено, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже було здійснено у максимально наближений час є більшим: рівень митної вартості товару № 2 МД є більшим (МД від 31.05.2017 №UA500060/2017/007096), та становить 0,7365 дол. США/кг. нетто, ніж заявлено декларантом 0,55 дол. США/кг нетто.

При цьому суд вказав, що по даній ВМД розмитнення здійснювалось також позивачем (копія знаходиться в матеріалах справи).

У зв'язку з вищевикладеним та у відповідності до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості №UA500060/2017/000039/2 від 10.06.2017Р.

Враховуючи вищевикладені причини, Одеською митницею ДФС була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2017/00738 від 10.06.2017Р.

Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільних обіг за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного Кодексу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи не містили, всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов'язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно з частинами другою та третьою статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частин другої, третьої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Щодо ненадання позивачем доказів включення вартості упаковки до складу митної вартості, апеляційний суд зауважує, що такі витрати включаються до складу митної вартості лише у разі, якщо їх не включено у вартість самого товару. Водночас, у матеріалах справи міститься Контракт на поставку № 336/17 від 27.04.2017р. Згідно з п. 7.2. Контракту обов'язок упаковки і маркування товару покладається на Постачальника. Дані витрати входять до ціни товару та не підлягають відшкодуванню. Згідно з п. 7.1. Контракту товар може поставлятися як у зворотній тарі Покупця, так і у тарі Постачальника, яка не підлягає поверненню та її вартість входить до ціни товару.

Оскільки поставка товару була здійснена у тарі Постачальника, то відповідно її вартість також увійшла у ціну товару.

За вказаних обставах, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта стосовно того, що у спірних правовідносинах вартість пакування не є витратами, які понесені покупцем, у зв'язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару.

Щодо наявності розбіжностей по оплаті товару, визначеній зовнішньоекономічним контрактом та сумою інвойсу слід зазначити, що згідно з п. 3.1. Контракту на постачання товару оплата за товар може здійснюватися на умовах 100% передоплати.

Як вбачається з матеріалів справи, за домовленістю сторін, Покупець 24.05.17р. перерахував на рахунок Постачальника суму у розмірі 65 000 євро у якості передоплати за товар, якій був поставлений після отримання коштів Постачальником товару протягом місяця: з 08.06.17р. по 14.06.17р.

Тобто, оплата товару за інвойсом № 011 від 07.06.2017р. на суму 10 114,25 євро була здійснена у розмірі за рахунок вищевказаної передоплати у розмірі 65000 євро, згідно платіжного доручення № 23 від 24.05.17р.

Крім того, на підтвердження сплати за товар за рахунок передоплати у розмірі 65000 євро до суду була надана довідка банку від 22.09.2017р. N9 288/111, де зазначені усі декларації та платіжні доручення, згідно з якими здійснювалась оплата товару за Контрактом про поставку товару, де зазначені також номера декларацій, що були оформлені декларантом після винесення рішення про корегування відповідно до статті 55 МКУ.

Згідно з умовами Контракту про постачання (п. 1.2.) постачання товару здійснюється партіями. Загальна кількість товару, що поставляється, складається з кількості поставленого товару, вказаного в інвойсі по кожній партії товару. Загальна сума Контракту дорівнює загальній вартості товару, який поставляється за даним Договором і становить 500 000 євро (п.2.1. Контракту).

Таким чином, сума товару, яка заначена у інвойсі N9 011 складає 10 114,25 євро, що ні яким чином не може дорівнювати загальній вартості усього Контракту.

Усі вищезазначені документи були надані до суду, але останій не надав їм належної оцінки.

З матеріалів справи також вбачається, що позивач, при митному оформленні товару, надав відповідачу довідку про транспортні витрати від 07.06.2017 року, де транспортна компанія « Masiv Auto» SRL зазначила вартість транспортних послуг, а саме: 2 500 євро.

У довідці про транспортні витрати зазначений маршрут перевезення та відповідно - місце начала маршруту, а саме: Скідра, Греція. Тобто у даній довідці фактично зазначені умови постачання товару.

Умови постачання товару визначаються у Контракті на постачання, у Інвойсі та Специфікації до вищевказаного Контракту. Так, сторони домовились, що товар постачається на умовах РСА - Скідра, що зазначено в вищевказаних документах.

Отже, обґрунтованими є доводи апелянта стосовно наявності інформації про вартість транспортування, згідно наданих до митниці документів.

З огляду наведене, колегія суддів зазначає, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Верховний Суд України у постанові від 30.06.2015 року (справа 21-591а15) зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Колегія суддів апеляційного суду України вважає за необхідне також зазначити, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що позивачем під час проведення митного контролю і митного оформлення товару не було надано всі необхідні документи, визначені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. На думку колегії суддів, подані документи містили достовірні дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України.

Згідно з положеннями ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку колегії суддів відповідач не довів правомірність прийнятих ним картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів. Водночас, апеляційна скарга містить доводи щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи, однак зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, та прийняв постанову, яка підлягає скасуванню.

Згідно до ст. ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 315, 317, 321, 322, 325 суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» - задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення щодо корегування митної вартості - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці Державної фіскальної служби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.06.2017 року №UA500060/2017/00738.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 10.06.2017 року №UA500060/2017/000039/2.

Стягнути з Одеської митниці ДФС () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» () судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 6 400 (шість тисяч чотириста) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 30.03.2018р.

Суддя - доповідач :

Судді: