Справа № 821/546/18
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2018-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/546/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Каховського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому, з урахуванням клопотання про відмову від стягнення з відповідача судових витрат, в разі ухвалення рішення на користь ОСОБА_1, просить зобов'язати Каховський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі Каховський МР ВДВС ГТУЮ у Херсонській області) звільнити з-під арешту все рухоме та нерухоме майно, яке належить позивачу, накладеного постановою АЕ №629930 від 29.04.2010 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо позивача, йому стало відомо про наявність обтяження нерухомого майна за реєстраційним номером: 9785671. Обєктом обтяження, згідно даного запису, є все нерухоме майно ОСОБА_1 Також, з даних зазначених реєстрів позивачу вістало відомо, що арешт накладений на підставі постанови АЕ№629930, виданої ВДВС Каховського МРУЮ 29.04.2010 року.

У звязку з тим, що позивачу не відомо в рамках якого виконавчого провадження ВДВС Каховського МРУЮ винесено постанову про арешт його майна, він звернувся до відповідача з заявою про зняття арешту з нерухомого майна, накладеного вказаною вище постановою.

01 листопада 2017 року ОСОБА_1 отримано відповідь Каховського МР ВДВС ГТУЮ у Херсонській області, з якої вбачається відмова органу державної виконавчої служби в задоволенні заяви позивача про зняття арешту, накладеного постановою АЕ№629930 ВДВС Каховського МРУЮ від 29.04.2010 року, з належного йому майна. Додатково зазначено, що всі виконавчі провадження, відкриті відносно позивача, були завершені та знищені за закінченням строку їх зберігання в архіві установи.

Не погоджуючись з позицією Каховського МР ВДВС ГТУЮ у Херсонській області, ОСОБА_1 звернувся до суду, просить захистити його порушені права шляхом зобов'язання Каховського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі Каховський МР ВДВС ГТУЮ у Херсонській області) звільнити з-під арешту все рухоме та нерухоме майно, яке належить позивачу, накладеного постановою АЕ №629930 від 29.04.2010 року.

Ухвалою суду від 22 березня 2018 року провадження у справі відкрито, судовий розгляд справи призначено на 29 березня 2018 року.

27 березня 2018 року, засобами електронної пошти на адресу суду надійшов відзив відповідача. Згідно поданого відзиву, вбачається, що позовних вимог відповідач не визнав, проти позову заперечував, проте жодної підстави або нормативно-правового акту на якому ґрунтується його заперечення не зазначив.

В судове засідання, призначене на 29 березня 2018 року, сторони не зявились. Про дату час та місце судового розгляду повідомлені завчасно та належним чином.

Представником позивача 29 березня 2018 року подано до канцелярії суду заяву, в якій, окрім іншого, викладене клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Частиною 9 ст. 205 КАС України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Вивчивши заяви сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 30 жовтня 2017 року звернувся до відповідача з заявою про зняття арешту, накладеного постановою АЕ №629930 ВДВС Каховського МРУЮ від 29.04.2010 року, з належного йому майна.

Відповідач, розглянувши вказану заяву, своїм листом від 01 листопада 2017 року фактично відмовив в її задоволенні, рекомендував ОСОБА_1 звернутись до суду для вирішення його питання. Додатково в листі зазначено, що всі виконавчі провадження, відкриті відносно позивача, були завершені та знищені за закінченням строку їх зберігання в архіві установи.

Отримавши відповідь відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі відповідача зобовязано надати суду завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження, фігурантом якого є ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) та в рамках якого відділом державної виконавчої служби Каховського МРУЮ було винесено постанову АЕ №629930 від 29.04.2010. Або надати суду інші документи, на підставі яких було винесено постанову АЕ №629930, що є підставою обтяження всього нерухомого майна позивача в єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження: 9785671).

Однак, на виконання названої ухвали, жодного документу суду не надано. У своєму відзиві відповідачем зазначено, що відносно ОСОБА_1 протягом періоду часу з 29.04.2010 року по 01.10.2010 року відкрито та завершено 6 виконавчих проваджень: №18974120, 18975284, 18977990, 18979250, 18979857, 18980843. Всі вони відкриті на підставі одного й того ж виконавчого документа виконавчого листа №1-7, виданого 22.04.2010 року Апеляційним судом Херсонської області та всі вони були завершені 01.10.2010 року.

Також, з листа вбачається, що відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 року, строк зберігання в архіві відділу ДВС завершених виконавчих проваджень становить 3 року, а тому всі 6 вказаних виконавчих проваджень були знищені.

Однак, з наданого відповідачем відзиву, дійсно вбачається наявність арешту нерухомого майна ОСОБА_1, накладеного на підставі постанови відділу ДВС Каховського МРУЮ АЕ №629930 від 29.04.2010 року.

Вирішуючи спір та з'ясовуючи обставини виникнення обтяження, накладеного на нерухоме майно у 2010 році, суд виходить з того, що на той час діяло Положення про єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року № 31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 № 85/5.

Відповідно до п.2.1.2 цього Положення підставою для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна є, зокрема, заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об'єкта нерухомого майна, що подається органами державної виконавчої служби у зв'язку з накладенням ними арешту на об'єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту).

При цьому, згідно з п.2.5 цього Положення відомості про накладені (зняті) заборони та арешти на об'єкти нерухомого майна вносяться Реєстратором до Реєстру заборон у день їх надходження.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначалися Законом України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 року (надалі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до частин 1-3 статті 57 Закону №606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону №606-ХІV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Наслідки завершення виконавчого провадження передбачені статтею 50 Закону №606-ХІV. За її змістом, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за №1302/29432, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Зі змісту наведеного вбачається дійсна мета застосування процедури арешту майна боржника для забезпечення реального виконання рішення. Тобто, існування арешту накладеного державним виконавцем дозволяє йому ефективно здійснювати дії щодо реального виконання виконавчих листів та інших виконавчих документів, упереджує недобросовісну поведінку боржника щодо уникнення сплати ним свого боргу шляхом реалізації або переоформлення належного йому рухомого та нерухомого майна. Таким чином, існування арешту майна, накладеного державним виконавцем має чітко окреслені граничні строки з прийняття відповідної постанови про накладення арешту до завершення виконавчого провадження.

У зв'язку з реформуванням системи органів примусового виконання та органів державної виконавчої служби, зміною підпорядкування та найменування відділів державної виконавчої служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 17 від 21.01.2015 року "Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції", постанови Кабінету Міністрів України №99 від 11.02.2016 року "Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги", наказів Міністерства юстиції України №569/5 від 01.03.2016 року "Про відділи державної виконавчої служби та відділи державної реєстрації актів цивільного стану", №571/5 від 01.03.2016 року "Про Типову структуру головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі", №1056/5 від 07.04.2016 року "Про затвердження Переліку районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних відділів державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі" правонаступником Відділу державної виконавчої служби Каховського міськрайонного управління юстиції у спірних правовідносинах є Каховський МР ВДВС ГТУЮ у Херсонській області.

Судом, згідно наданого відповідачем відзиву, встановлено, що на виконанні у Каховського МР ВДВС ГТУЮ у Херсонській області також відсутні відкриті виконавчі провадження, в межах яких можливе звернення стягнення на майно ОСОБА_1, а ті 6 виконавчих проваджень, зазначених в даному рішенні вище, завершені та знищені.

Відтак, наведені обставини свідчать, по-перше, про відсутність правових підстав у відповідача зберігати накладений ним арешт на майно позивача, в силу неможливості виконавчого органу надати документ, яким відповідний арешт було застосовано, більш того, через неможливість цього органу конкретизувати виконавче провадження в рамках якого він був накладений.

По-друге, існування арешту майна ОСОБА_1 при визнанні відповідачем факту завершення всіх виконавчих проваджень відносно позивача порушує саму мету застосування відповідної процедури. Так, наразі, механізм забезпечення виконання рішення існує, проте провадження в рамках якого його було застосовано завершено.

Таким чином, бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту з усього належного позивачу майна, накладеного ним постановою від 29.04.2010 року серії АЕ №629930 є порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», що позбавляє позивача можливості вчиняти дії щодо належного йому майна, вільно розпоряджатися ним.

Відповідач зазначені обставини не заперечив, однак зазначив, що матеріали виконавчого провадження знищено.

Статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року передбачено порядок зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем. Так, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, рішення про зняття арешту на майно, накладеного державним виконавцем, приймається державним виконавцем або начальником відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, шляхом винесення відповідної постанови.

На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідачем не доведено належними доказами правомірності існування арешту, накладеного на нерухоме майно ОСОБА_1, попри відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо нього, а наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запису про цей арешт перешкоджає позивачу вільно розпоряджатись належним йому майном, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, заявлених в рамках цього позову.

Керуючись статтями 9, 14, 74-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Зобов'язати Каховський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області звільнити з-під арешту, накладеного постановою АЕ №629930 від 29.04.2010 року, все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, адреса: 74860, Херсонська область, Каховський район, с. Заозерне, вул. Леніна, буд. 15).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 11.5