Справа № 593/1278/17
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 рокуЛьвів№876/11914/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2017 року у справі №593/1278/17 (винесену головуючим суддею Німко Н.П. у м. Бережани) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бережанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Бережанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій.

Постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2017 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що заяви позивачки про призначення пенсії, від 12 квітня та 17 червня 2017 року подані нею в порядку Закону України «Про звернення громадян», позивачкою також не подано оригіналів документів та/або їх завірених копій, як того вимагає п.2.23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

Суд першої інстанції в позові відмовив з тих підстав, що фактично, як такої безпідставної й необґрунтованої відмови позивачці у призначенні їй пенсійної виплати як непрацюючій особі, сторона відповідача не вчинила.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до п. 1.1. Розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок), затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (із наступними змінами), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сімї у звязку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, обєднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

П. 2.1 Розділу ІІ Порядку, до заяви про призначення пенсії за віком додаються: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків; 2) документи про стаж, що визначення Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальна відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2007 року. За бажанням пенсіонера ним може подаватися довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якими можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам; 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи.

Відповідно до п.2.23 Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Пунктом 4.1 Розділу ІV Порядку, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший, при зверненні особи із відповідною заявою (додаток 2).

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами пенсійного фонду відповідно до вимог цього закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю .

Згідно п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні запаси про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (зокрема про членство і період роботи в колгоспі).

Враховуючи відомості, які містяться у поданих сторонами документах, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1, особисто або через представника, який би діяв в інтересах позивачки на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, із заявою, за формою визначеною додатком 2 Порядку про призначення їй певного виду пенсійної виплати, як непрацюючій особі, до відповідача не зверталася; оригіналів документів про свій стаж, вік та заробітну плату стороні відповідача не подала, як і належним чином їх засвідчених копій.

Крім того, у відповідь на подані позивачкою заяви (звернення) про призначення пенсії, 20 квітня 2017 року за вих.№-7/Н-11 відповідач розяснив позивачці вищезгадані положення Порядку та запропонувала їй особисто звернутися в обєднане управління із заявою та додатковими документами про стаж роботи для призначення пенсії; листом від 05 липня 2017 року за вих. №-2237/04, сторона відповідача також розяснила позивачці, що з метою обєктивного зясування у неї трудового стажу, відповідно до ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», нею подано запити у Мужилівську сільську раду щодо підтвердження встановленого мінімуму її трудової діяльності й зазначено, що про результати таких запитів вона буде повідомлена додатково. Жодних відомостей про те, що відповідач відмовив позивачці у призначенні їй пенсії у наданих суду документах, як сторони позивача так і сторони відповідача не надано.

Таким чином, оскільки рішення стосовно призначення чи про відмову у призначенні пенсії щодо ОСОБА_1 відповідачем не приймалося, а відповідь на звернення не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні ст. 2 КАС України, апеляційний суд приходить до висновку, що твердження позивача про порушення його прав та заявлені вимоги є передчасними, оскільки правові наслідки для позивача створює саме рішення Бережанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, а не дії субєкта владних повноважень, тому має місце неправильно обраний позивачем спосіб захисту своїх прав.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2017 року у справі №593/1278/17 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в порядку і строки встановленні статтями 328, 329 КАС України шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повний текст постанови складено 29.03.2018р.