Справа № 815/578/18
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/578/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

за участю секретаря - Марчук Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 (65080, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одеса (65121, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 4/А, ) про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобовязання призначити пенсію по інвалідності, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі Позивач або ОСОБА_1Г.) з адміністративним позовом до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одеса (далі Відповідач або Центральне ОУ ПФУ в м. Одеса) про визнання протиправними дій Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одеса щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності з 10.01.2017 року, скасування рішень Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №593 від 21.04.2017 року та №3721 від 16.06.2017 року та зобовязання Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 10.01.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що він з 10.01.2017 року інвалід другої групи від загальних причин захворювання, (рак кісток 4 групи).

23.01.2017 року Позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Одеса, з проханням призначити пенсію по інвалідності.

Позивачу відмовлено в призначенні пенсії, з причини відсутності необхідного страхового стажу за нормами ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який передбачений цією статтею не менше ніж 15 років.

Позивач зазначає, що він має страховий стаж в 4 роки в Республіці Молдова на приватному підприємстві «Ниагара-Оцун», де працював як приватний підприємець, що підтверджується двома довідками ОСОБА_2 Соціального страхування Республіки Молдова № ADR-6133/16 від 17.10.2016 року, і ADR-6820/16 від 18.11.2016 року, в яких це відображено в абзаці другому цих довідок, приписом такого змісту: за період з 01.01.1995 року по 31.12.1998 року, сплачувались внески соціального страхування.

Таким чином Позивач вважає, що у нього страхового стажу станом на 01.01.2017 року було 17 років і 2 місяця, що достатньо для призначення пенсії по інвалідності.

Ухвалою судді від 13.03.2018 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у відповідності до положень ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

19.03.2018 року від Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого, представник Відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову, зважаючи на правомірність оскаржуваного рішення та відсутність правових підстав для призначення Позивачу пенсії.

Відповідно до ч. 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, не здійснювалося.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 10.01.2017 року Позивачу встановлена друга група інвалідності, що підтверджується відповідною довідкою.

23.01.2017 року Позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Одеса, з проханням призначити пенсію по інвалідності надавши довідки ОСОБА_2 Соціального страхування Республіки Молдова № ADR-6133/16 від 17.10.2016 року, і ADR-6820/16 від 18.11.2016 року, які видані для предявлення компетентному органу на території України, з яких вбачається, що за період з 01.01.1995 року по 31.12.1998 року, ПП «Ниагара-Оцун» сплачувались внески соціального страхування. При цьому зі змісту даних довідок вбачається, що відповідно до Постанови Уряду №418 від 03.05.2001 року про створення державного регістру індивідуального обліку, індивідуальний облік застрахованих осіб в системі державного соціального страхування Республіки Молдова ведеться починаючи з 01.01.1999 року, у звязку з чим інформацію про сплату внесків соціального страхування ОСОБА_1 після 01.01.1999 року відсутня.

Рішенням №593 від 21.04.2017 року встановлено, що загальний стаж Позивача складає 13 років і 2 місяці, у звязку з чим Позивачу відмовлено в призначенні пенсії, з причини відсутності необхідного страхового стажу, та зазначено щодо неврахування до страхового стажу періоду згідно трудової книжки з 18.05.1992 року по 06.06.1999 року та з 08.06.1999 року по 31.03.2001 року, протягом якого Позивач працював у ПП «Ниагара-Оцун», оскільки відсутні підстави внесення записів про роботу.

17.05.2017 року Позивач повторно звернувся до Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Одеса, з проханням призначити пенсію по інвалідності надавши також, окрім довідок ОСОБА_2 Соціального страхування Республіки Молдова № ADR-6133/16 від 17.10.2016 року, і ADR-6820/16 від 18.11.2016 року, довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів у ній, виданої директором ПП «Ниагара-Оцун» ОСОБА_3, з якої вбачається, що ОСОБА_1 працював на посаді директора ПП в період з 01.01.1995 року по 31.12.1998 року.

Рішенням №3721 від 16.06.2017 року встановлено, що загальний стаж Позивача складає 13 років і 2 місяці, у звязку з чим Позивачу відмовлено в призначенні пенсії, з причини відсутності необхідного страхового стажу, та зазначено щодо неврахування до страхового стажу періоду згідно трудової книжки з 18.05.1992 року по 06.06.1999 року та з 08.06.1999 року по 31.03.2001 року, протягом якого Позивач працював у ПП «Ниагара-Оцун», оскільки відсутні підстави внесення записів про роботу. Крім того у рішенні зазначено, що довідка видана не по формі, затвердженій в Республіці Молдова.

На думку Позивача, відмова Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одеса щодо призначення йому пенсії, з є протиправною, що зумовило підстави для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV від 09.07.2003 року) визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону №1058-IV від 09.07.2003 року, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 32 Закону №1058-IV від 09.07.2003 року, особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV від 09.07.2003 року, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до ст. 34 Закону №1058-IV від 09.07.2003 року, пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою.

Відповідно до п. 22 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, стаж роботи громадян України за її межами підтверджується документами, легалізованими відповідно до законодавства (крім роботи на території колишнього СРСР і держав, з якими колишнім СРСР було укладено угоди про соціальне забезпечення, до укладення відповідних двосторонніх угод).

Відповідно до ст. 2 угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, ця Угода поширюється на державне пенсійне забезпечення громадян, яке встановлене або буде встановлене законодавством

кожної з держав. Під пенсійним забезпеченням в цій Угоді маються на увазі всі

види державних пенсій, які призначаються громадянам у відповідності із законодавством України або законодавством Республіки Молдова.

Відповідно до ст. 8 угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, при призначенні пенсії, в тому числі пенсії на пільгових умовах та за вислугу років, обчислення трудового (страхового) стажу, накопиченого у відповідності із законодавством України і законодавством Республіки Молдова, в тому числі і до вступу в дію цієї Угоди, а також на території держав, які входили до складу колишнього СРСР до 1 січня 1992 року, проводиться по законодавству держави, яка призначає пенсію.

Відповідно до ст. 15 угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, необхідні для пенсійного забезпечення документи, які видані у встановленому порядку на території України і на території Республіки Молдова, в тому числі і до вступу в силу цієї Угоди, а також на території держав, які входили до складу колишнього СРСР до 1 січня 1992 року, приймаються без легалізації.

Як встановлено судом 23.01.2017 року Позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Одеса, з проханням призначити пенсію по інвалідності.

Рішенням №593 від 21.04.2017 року було встановлено, що загальний стаж Позивача складає 13 років і 2 місяці, у звязку з чим Позивачу відмовлено в призначенні пенсії, з причини відсутності необхідного страхового стажу

У звязку з тим, що при зверненні до Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Одеса від 23.01.2017 року позивачем не було підтверджено наявність трудового стажу за межами України належними та відповідними доказами, суд дійшов висновку, що Рішення Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Одеса №593 від 21.04.2017 року є правомірним.

Разом з цим 17.05.2017 року Позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Одеса, з проханням призначити пенсію по інвалідності.

Рішенням №3721 від 16.06.2017 року встановлено, що довідка про підтвердження наявного трудового стажу видана не по формі, затвердженій в Республіці Молдова, у звязку з чим загальний стаж Позивача складає 13 років і 2 місяці, а тому Позивачу відмовлено в призначенні пенсії, з причини відсутності необхідного страхового стажу.

Суд зазначає що відповідачем до свого звернення було додано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів у ній, виданої директором ПП «Ниагара-Оцун» ОСОБА_3, з якої вбачається, що ОСОБА_1 працював на посаді директора ПП в період з 01.01.1995 року по 31.12.1998 року, у звязку з чим у відповідача.

Зазначена довідка підтверджує факт того, що позивач має наявний трутовий стажє на території Республіки Молдова, який складає 4 роки.

При цьому індивідуальний облік застрахованих осіб в системі державного соціального страхування Республіки Молдова ведеться починаючи з 01.01.1999 року, у звязку з чим інформація про сплату внесків соціального страхування ОСОБА_1 до 01.01.1999 року не може бути підтверджена.

У звязку з чим суд дійшов висновку, що зазначене рішення є протиправним та належить до скасування а позивачу має бути призначена пенсія по інвалідності з 10.01.2017 року.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи..

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що у адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (65080, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одеса (65121, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 4/А, ) про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобовязання призначити пенсію по інвалідності задовольнити частково.

Визнати протиправними дій Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одеса щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності з 10.01.2017 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №3721 від 16.06.2017 року.

Зобовязати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 10.01.2017 року.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук.

.