Справа № 646/10879/16-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03.04.2018
м. Київ

провадження № К/9901/6491/18

справа № 646/10879/16-а

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Гімона М.М.,

суддів: Бучик А.Ю., Мороз Л.Л.,

розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 21 березня 2017 року у справі № 646/10879/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі міста Харкова про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі міста Харкова (надалі - Управління, відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним рішення Управління щодо відмови в перерахунку їй пенсії державного службовця з 1 грудня 2015 року у зв'язку з підвищенням зарплати державним службовцям згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (надалі - Постанова № 1013);

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі довідки Управління з будівництва, ремонту та реконструкції Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради № 01-52 від 2 вересня 2016 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з Постановою № 1013 з 1 вересня 2016 року і в подальшому зі збереженням відсотку нарахування пенсії в розмірі 90%.

Постановою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 13 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Вищий адміністративний суд України 21 березня 2017 року постановив ухвалу, якою відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою позивача. Погодившись із висновком судів попередніх інстанцій, суд касаційної інстанції зазначив, що Постановою № 1013 врегульовані лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та їх індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати. Також зазначив, що Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (набрав чинності з 1 травня 2016 року; надалі - Закон № 889-VIII) пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058-IV), яким не передбачено перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

ОСОБА_1 подала до Верховного Суду України заяву про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 21 березня 2017 року у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції наступних правових норм:

- пункту 11 статті 37-1 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (надалі - Закон № 3723-XII);

- пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213;

- постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій»;

- постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»;

- статті 22 Конституції України.

У заяві позивач просив скасувати рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій, ухваливши нове про задоволення позовних вимог.

Як на приклад неоднакового правозастосування ОСОБА_1 послалась на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 17 січня 2017 року провадження К/800/27323 та на постанову Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі № 21-420а13, у яких ці суди по-іншому і, на переконання заявника, правильно застосували одні й ті самі норми матеріального права у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені у заяві доводи, суд дійшов висновку про неоднакове застосування судом касаційної інстанції правових норм.

У рішенні, про перегляд якого подано заяву, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для перерахунку пенсії державним службовцям з 1 травня 2016 року у зв'язку із підвищенням заробітної плати, оскільки саме 1 травня 2016 року набув чинності Закон № 889-VIII, відповідно до якого втратили чинність норми, якими врегульовано пенсійне забезпечення державних службовців. У свою чергу, відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-VI, що не містить такої підстави для перерахунку пенсії як підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям.

У постанові Вищого адміністративного суду України від 17 січня 2017 року провадження № К/800/27323/16, наданій для порівняння, суд зазначив про наявність права у позивача (пенсіонера-державного службовця) права на перерахунок пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з Постановою № 1013, оскільки, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами при вирішенні питання перерахунку пенсії державного службовця підлягає застосуванню положення статті 37-1 Закону № 3723-XII, які були чинні на момент виникнення у позивача права на перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку із підвищенням заробітної плати державних службовців.

Усуваючи розбіжності у застосуванні судом касаційної інстанції зазначеної норми матеріального права, суд прийшов до наступного висновку.

Щодо застосування даної правової норми, Верховний Суд України висловлював правову позицію у постанові від 7 листопада 2017 року у справі № 398/4332/16.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 1 травня 2016 року визначалися Законом № 3723-ХІІ. Зокрема, відповідно до статті 37 цього Закону позивачу у цій справі призначено пенсію.

Частина перша статті 37-1 зазначеного Закону у редакції, чинній до 1 січня 2015 року, передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, статтю 37-1 Закону № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Прийняття зазначеного Закону, як убачається із пояснювальної записки до його законопроекту, було обумовлено необхідністю реалізації заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів та приведення до фінансових можливостей дії положень окремих законів України, створення умов для стабілізації фінансового стану держави та удосконалення окремих положень соціальної політики.

Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям після 1 січня 2015 року делегував Уряду.

Правове регулювання Урядом зазначеного питання у період з 1 січня по 1 грудня 2015 року знайшло своє відображення у пунктах 4, 5 постанови КМУ № 865, за змістом яких підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця було передумовою для перерахунку пенсії.

Так, за правилами пункту 4 постанови КМУ № 865 у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом № 3723-ХІІ, визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Мінсоцполітики (пункт 5 постанови КМУ № 865).

Постановою № 1013 , якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 1 грудня 2015 року, пункт 4 постанови КМУ № 865 виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: «форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, постанова КМУ № 1013 не містить.

Отже, з 1 грудня 2015 року по 1 травня 2016 року чинне законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених за статтею 37 Закону № 3723-ХІІ. При цьому чинна у зазначений період редакція статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише відносила вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України.

У ході реформування системи державного управління 10 грудня 2015 року прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, - Закон № 889-VIII.

У зв'язку з набуттям з 1 травня 2016 року чинності зазначеним Законом, положення Закону № 3723-XII втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII).

Натомість у статті 90 Закону № 889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV, стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців до яких не віднесено.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Ураховуючи наведені вище положення джерел права, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що з 1 грудня 2015 року - початку застосування Постанови № 1013, якою пункт 4 постанови КМУ № 865 виключено, а її пункт 5 викладено в іншій редакції, та у зв'язку з набранням у подальшому чинності Законом № 889-VIII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за статтею 37 Закону № 3723-XII, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 цей Суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, враховуючи, що законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Таким чином, ухвала Вищого адміністративного суду України від 21 березня 2017 року у справі № 646/10879/16-а ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та не підлягає скасуванню.

Також колегія суддів зазначає, що постанову Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі № 21-420а13, яка також надана для порівняння, Верховний Суд не може брати як приклад неоднакового застосування правових норм, з огляду на наступне.

Предметом позовних вимог у справі № 646/10879/16-а є зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у зв'язку з підвищення заробітної плати державним службовцям відповідно до Постанови № 1013 .

Проте, в постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі № 21-420а13 позивач звернувся до пенсійного органу із вимогою про перерахунок пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури».

Отже, обставини, встановлені у справі, що розглядається, не є подібними до обставин, встановлених у вищезазначеній справі, а тому відсутні підстави для висновку про неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене та відповідно до частини першої статті 244 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року), суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді М.М. Гімон

А.Ю. Бучик

Л.Л. Мороз