Справа № 163/2846/17
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/1805/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Кушнерика М. П., Рибачука А. І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 18 січня 2018 року у справі № 163/2846/17 (рішення ухвалено у м. Любомль судом у складі головуючого судді Павлуся О. С.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС начальника УПМП ОСОБА_2 в справі про порушення митних правил № 3625/20500/17 від 25.10.2017, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України (далі МК України) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн; справу про порушення митних правил № 3625/20500/17 щодо ОСОБА_1 закрити.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 18.01.2018 позивачу в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, суд першої інстанції не врахував, що з моменту вчинення правопорушення до моменту винесення оскаржуваної постанови відповідача минув шестимісячний строк, визначений статтею 467 МК України, що виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладення на нього адміністративного стягнення.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції від 18.01.2018 та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Оскільки усі учасники справи в судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, вважаючи, що таку може бути вирішено на підставі наявних в ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова відповідача була винесена в межах шестимісячного строку з дня виявлення триваючого правопорушення, тому підстави для її скасування відсутні.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку вказаним відносинам, враховує таке.

У справі встановлено, що 19.09.2014 ОСОБА_1 було ввезено автомобіль марки «AUDI A6», реєстраційний номер LU971АН, кузов №WAUZZZ4BZXN074797, для особистого користування з метою транзиту, відповідно до частини 1 статті 381 МК України.

02.10.2017 в напрямку з України до ОСОБА_3 на митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС по червоному коридору заїхав в якості пасажира автомобіля марки «КІА», реєстраційний номер JSB492, громадянин України ОСОБА_1

Під час проведення митних формальностей та проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних ПІК «Інспектор-2006», ЄАІС ДМСУ було встановлено, що ОСОБА_1 перевищив, встановлений статтею 95 МК України, строк транзитного перевезення автомобіля «AUDI A6», реєстраційний номер LU971АН, кузов №WAUZZZ4BZXN074797, більше ніж на 10 діб, що підтверджується протоколом про порушення митних правил № 3625/20500/17 від 02.10.2017

Постановою заступника начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_2 № 3625/20500/17 від 25.10.2017 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення, передбаченого частиною 3 статті 470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Статтею 95 МК України встановлено строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб).

Згідно з частиною 3 статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 1 статті 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Стаття 467 МК України не визначає вичерпного переліку триваючих правопорушень.

Колегія суддів вважає, що триваючими визнаються правопорушення, які розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов'язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

Крім цього, триваючими адміністративними проступками є проступки, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), які припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Таким чином, триваючі правопорушення слід розглядати з моменту їх офіційного виявлення, тобто з часу фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, акті перевірки і т.д.

Зокрема, не вивезення автомобілів, що перебувають під митним контролем і щодо яких існує обов'язок вивезення за межі митної території України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, властивою триваючим правопорушенням.

Частиною 3 статті 470 МК України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів. Тобто, обов'язковим елементом складу правопорушення є перевищення строку вивезення більш як на 10 діб, що вже свідчить про триваючий характер правопорушення. Тривати дане правопорушення може від кількох днів до кількох років, а тому вважається формально закінченим з моменту фіксування такого митним органом у встановленому порядку.

Поряд з цим, обґрунтованим є розгляд питання щодо накладення стягнення за порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 470 МК України, за підстав віднесення його до категорії триваючих не пізніше, ніж через 6 місяців з дня виявлення.

Згідно з даними програмно-інформаційного комплексу «Інспектор-2006» та ЄАІС ДМСУ було встановлено, що транспортний засіб марки ««AUDI A6», реєстраційний номер LU971АН, кузов № НОМЕР_1, який був ввезений громадянином ОСОБА_1 19.09.2014, не був вивезений з митної території України у строки, встановлені статтею 95 МК України.

Дані обставини встановлені митним органом 02.10.2017 в процесі здійснення митних формальностей під час переміщення позивача ОСОБА_1 через митний кордон України, який в якості пасажира слідував в напрямку з України до ОСОБА_3 по червоному коридору транспортним засобом марки «КІА», реєстраційний номер JSB492.

Враховуючи наведені обставини справи, апеляційний суд вважає, що вчинене позивачем порушення частини 3 статті 470 МК України було триваючим та фактично виявленим лише 02.10.2017, що зафіксовано у постанові в справі про порушення митних правил № 3625/20500/17 від 25.10.2017, тому строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення відповідачем не пропущено.

Крім того, апеляційний суд бере до уваги, що позивач не оспорює факту вчинення ним порушення митних правил, а посилається на недотримання відповідачем строку, встановленого частиною 1 статті 467 МК України, в межах якого може бути накладено адміністративне стягнення, який, як встановлено в ході судового розгляду, відповідачем дотримано.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Доводи скаржника висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 18 січня 2018 року у справі № 163/2846/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6