Справа № 804/1613/16
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2018 року

Київ

справа №804/1613/16

адміністративне провадження №К/9901/42030/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2017 (суддя - Чабаненко С.В.) у справі № 804/1613/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МСК» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МСК» (далі - ТОВ«МСК») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі - ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська) від 18.01.2016 № та №.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2016 позовні вимоги задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2016 апеляційну скаргу ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська залишено без руху та запропоновано протягом тридцяти днів з моменту отримання цієї ухвали усунути недоліки.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2017 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження відповідач оскаржив його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська просить скасувати ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2017 та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування своїх вимог заявник касаційної скарги зазначає, що в межах встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України ним було подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції у даній справі, яка була повернута у зв'язку з несплатою судового збору. Неможливість усунення недоліків була зумовлена відсутністю належного фінансування видатків, передбачених для сплати судового збору. Скориставшись правом на повторне звернення відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, однак, суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження, порушив при цьому право контролюючого органу на справедливий судовий захист.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час виникнення права на апеляційне оскарження) апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Згідно з частиною четвертою статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час виникнення права на апеляційне оскарження) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на розгляд його справи судом.

В той же час, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування зазначеної Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), наголошує, що заявник повинен діяти з належною сумлінністю, швидко та відповідно до ситуації (рішення від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України»).

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційну скаргу відповідача на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2016 вперше отримано судом 22.08.2016 (т. 21 а.с.184).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2016 відмовлено у задоволенні клопотання ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху, а ухвалою від 28.09.2016 відмовлено у задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків, апеляційну скаргу повернуто заявнику.

У грудні 2016 року ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська повторно звернулась з апеляційною скаргою на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2016. В обґрунтування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження відповідач посилався на те, що оскільки первинну апеляційну скаргу було подано в межах строку, передбаченого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України та повернуто судом, тому скаржник не позбавлений права на повторне подання апеляційної скарги у зв'язку з отриманням коштів для сплати судового збору.

Приймаючи рішення від 19.12.2016 про залишення апеляційної скарги ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська суд апеляційної інстанції виходив з того, що наведені підстави для поновлення строків на апеляційне оскарження не можуть свідчити про поважність причин пропущення встановленого законом строку для звернення з апеляційною скаргою, в той час як апелянтом не надано жодного доказу того, що до грудня 2016 року в нього була відсутня можливість сплатити судовий збір.

В межах строку, наданого для усунення недоліків відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2016, заявником апеляційної скарги подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого посилається на те, що 27.10.2016 апелянт звернувся до ГУ ДФС у Дніпропетровській області із заявою щодо необхідності надання додаткового фінансування на жовтень 2016 року за КЕКВ 2800, та 28.10.2016 додатково були виділені кошти у розмірі 143900грн.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Органи доходів і зборів є державними органами, які утримуються за рахунок Державного бюджету України, та мають право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

Судом апеляційної інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, судовий збір заявником за подання апеляційної скарги сплачено згідно з платіжним дорученням від 21.11.2016 № 1063.

Приймаючи рішення від 02.02.2017 про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції виходив з того , що заявник після отримання додаткового фінансування у жовтні 2016 року сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2016 у справі № 804/1613/16 з затримкою майже в місяць наприкінці листопада 2016 року та доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження не надав.

Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що належними доказами поважності підстав пропуску строку на касаційне оскарження, у зв'язку з відсутністю коштів для сплати судового збору за звернення до суду з касаційною скаргою є докази, які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій податкового органу, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України, які б свідчили, що податковий орган дійсно бажає реалізувати своє право на касаційне оскарження у даній справі у найкоротші строки.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, заявником апеляційної скарги жодних документів які б підтверджували здійснення ним заходів щодо отримання коштів для сплати судового збору (подання службових записок), а також результати зазначених заходів) з часу виникнення права на апеляційне оскарження та залишення первинної апеляційної скарги без руху не надано.

В той же час, ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська лише 27.10.2016 звернулась до ГУ ДФС у Дніпропетровській області із заявою щодо необхідності надання додаткового фінансування на жовтень 2016 року.

Таким чином, суд погоджується з доводами суду апеляційної інстанції про те, що зазначені відповідачем підстави пропуску строку апеляційного оскарження не можна визнати поважними, у зв'язку з чим підстави для поновлення такого строку відсутні.

За наведених обставин, суд касаційної інстанції вважає, що висновки суду апеляційної інстанції відповідають вимогам законодавства, підтверджуються встановленими у справі обставинами та не спростовуються доводами касаційної скарги.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Хохуляк

Судді Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна