Справа № 818/1427/17
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 квітня 2018 р.Справа № 818/1427/17

Колегія Харківського апеляційного адміністративногого суду у складі:

судді-доповідача - Мельнікової Л.В. ,

суддів - Гуцала М.І. , Донець Л.О.

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Сумського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Голови Тростянецької районної державної адміністрації Назаренка Дмитра Юрійовича про визнання бездіяльності незаконною, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

В с т а н о в и л а:

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року частково задоволений адміністративний позов ОСОБА_2 до Голови Тростянецької районної державної адміністрації Назаренка Д.Ю. про визнання бездіяльності незаконною, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

На зазначену постанову 28 грудня 2017 року позивачем подано апеляційну скаргу. Одночасно заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на її принесення.

В обґрунтування заявленого клопотання заявник зазначає, що 08 листопада 2017 року судом першої інстанції винесена вступна та резолютивна частини рішення, яку в день його проголошення вона не отримувала. Повний текст постанови виготовлений судом 14 листопада 2017 року та направлений на її адресу 17 листопада 2017 року. Зазначає, що на протязі часу з 08 листопада 2017 року вона займалась лікуванням дитини, а з 15 грудня 2017 року й власним лікуванням, що зайняло термін часу більше місяця. Скаржник вказує, що дату отримання нею повного судового рішення вона не пам'ятає, оскільки переймалася виключно обставинами лікування дитини. З цих підстав вважає строк на оскарження судового рішення пропущений з поважних причин, та просить його поновити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що заявлене клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 186 КАС України (в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року) апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Відповідно до п. 13 розділу сьомого «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» КАС України - судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

Згідно із частиною 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Як убачається з матеріалів справи, у судовому засіданні 08 листопада 2017 року проголошена вступна та резолютивна частина оскаржуваної постанови /а.с. 45/. Повний текст судового рішення отриманий скаржником засобами рекомендованого поштового зв'язку 22 листопада 2017 року /а.с. 54/, а апеляційна скарга принесена позивачем 28 грудня 2017 року, тобто поза межами процесуального строку, встановленого ч. 2 ст. 186 КАС України (в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року).

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними за змістом вказаної норми визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

В контексті наведеної норми поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами справи певних процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України одним із фундаментальних принципів правосуддя є забезпечення апеляційного і касаційного оскарження рішення суду, окрім випадків, встановлених законом.

Водночас, статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У рішенні у справі "Рябих проти Росії" ( 980_172 ) (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X) Європейський Суд з прав людини визначився, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Зі змісту пункту 52 рішення «Устименко проти України» випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

За цих підстав Європейський Суд з прав людини одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).

Отже, обставини, з якими сторона пов'язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною і встановлюються судом.

В обґрунтування поважності причин, що обумовили пропуск строку на оскарження судового рішення, скаржник посилається на ту обставину, що з 08 листопада 2017 року вона займалась лікуванням дитини, а з 15 грудня 2017 року й власним лікуванням, що зайняло термін часу більше місяця, і не мала змоги подати апеляційну скаргу в строк, встановлений ч. 2 ст. 186 КАС України (в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року).

Втім, колегія суддів зазначає, що будь-яких доказів на підтвердження поважності причин, які обумовили об'єктивну неможливість подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в межах зазначеного процесуального строку (лікарських довідок, лікарняних листів, тощо..), - скаржником не надано.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визнання поважними ті причини, що наведені скаржником у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Сумського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року по справі № 818/1427/17, та відмовляє у його задоволенні.

Частинами 2 і 3 статті 298 КАС України установлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Апеляційна скарга залишається без руху < > у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 відповідно до положень частини 3 статті 298 КАС України підлягає залишенню без руху та скаржнику слід надати строк для визначення інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження означеного судового рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 121, ч. 3 ст. 243, ч.2 ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Сумського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року по справі № 818/1427/17 - відмовити.

Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис)М.І. Гуцал Л.О. Донець