Справа № 263/13648/17
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року справа №263/13648/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Арабей Т.Г., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 березня 2018 року у справі № 263/13648/17 (головуючий І інстанції Васильченко О.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив визнати незаконною та скасувати постанову інспектора УПП в м. Маріуполі лейтенанта поліції Галалу С.Г. серії ЕАА №185500 від 14.10.2017 року, якою на на ОСОБА_1 накладеного адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн за порушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП; закрити провадження у справі.

В обґрунтування зазначив, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню,оскільки відповідачем не було з'ясовано хто саме керував автомобілем та здійснив вимушену зупинку, а не стоянку, як зазначено в постанові, тому як транспортній засіб належить ОСОБА_3, а не позивачу.

Докази, які б свідчили, що саме позивач здійснив зупинку транспортного засобу відсутні.

Крім того, свідки не були опитані, фото-відеофіксація працівниками поліції під час винесення постанови не здійснювалася, також не була зясована причина зупинки транспортного засобу. Зупинення автомобілю здійснювалося не більше п'яти хвилин з включеним аварійним сигналом, не перешкоджало іншим учасникам дорожнього руху під час вимушеної зупинки, аварійної ситуації створено не було.

Також в постанові не вірно вказано місце вчинення правопорушення. Вважає доводи відповідача про те, що він керував автомобілем та здійснив стоянку у другому ряді є надуманими та такими, що не підтверджуються матеріалами справи.

До того ж, відповідач при малозначності вчиненого правопорушення може звільнити особу (порушника) від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, здійснення позивачем правопорушення підтверджено наявним в матеріалах справи відеозаписом, зробленим нагрудним реєстратором патрульного.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована доводами, аналогічними викладеним у позовній заяві.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

14 жовтня 2017 року інспектором УПП у м. Маріуполі лейтенантом поліції Галалу С.Г. винесено постанову серії ЕАА №185500, якою ОСОБА_1 за порушення вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП, п. 15. 4 Правил дорожнього руху України (стоянка транспортного засобу на проїзній частині в два і більше ряди) притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно частини 2 - 4 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.5 ПДР України встановлено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з пунктами 15.1-15.2 ПДР України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

За приписами п. 15.4 ПДР України транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Велосипеди, мопеди і мотоцикли без бокового причепа дозволяється ставити на проїзній частині не більше ніж у два ряди.

Тобто, забороняється зупиняти транспортні засоби на проїзній частині поруч із іншими транспортними засобами, які стоять біля правого краю проїзної частини або на узбіччі.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Щодо посилання апелянта, що наданий відповідачем диск із відеозаписом правопорушення не є допустимим доказом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 40 Закону України "Про національну поліцію" передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, зокрема з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху та фіксування правопорушень.

В матеріалах справи наявний диск з нагрудного реєстратора патрульного, який містить відеозапис з фактом порушення ПДР позивачем.

З наявного відеозапису чітко вбачається, що автомобіль НОМЕР_1 , розташовано на проїзній частині з порушенням правил дорожнього руху (п. 15.4 ПДР України), стоянка на проїзній частині у другому ряді.

Також, із зазначеного відеозапису встановлено, що позивач визнав свою провину у порушенні правил дорожнього руху, не заперечував, що здійснив саме стоянку, а не зупинку та пояснив, що зупинився із порушенням ПДР, оскільки місця для паркування були відсутні.

Зазначене спростовує посилання апелянта, що відповідачем не з'ясовано хто саме керував автомобілем, а також те, що позивач здійснив вимушену зупинку, а не стоянку, оскільки зазначені факти при розгляді адміністративної справи позивачем визнавалися.

Посилання апелянта, що відповідачем в постанові по справі про адміністративне правопорушення невірно зазначено адресу місця скоєння правопорушення, суд не приймає, оскільки зазначене не спростовує факт порушення позивачем правил дорожнього руху та скоєння адміністративного правопорушення.

До того ж, допущена інспектором при складанні постанови описка не може бути підставою для скасування зазначеної постанови, та твердження, що відповідачем не доведено наявність події правопорушення, оскільки факт скоєння правопорушення позивачем чітко вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису.

Твердження апелянта, що відповідач може звільнити особу (порушника) від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням, суд залишає поза увагою, оскільки за приписами ч. 1 ст. 33 КУпАП обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність не враховуються у випадках накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Таким чином, відповідач правомірно застосував до позивач адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що постанова інспектора УПП в м. Маріуполі лейтенанта поліції Галалу С.Г. серії ЕАА №185500 від 14.10.2017 року складена відповідно до вимог чинного законодавства, підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями Керуючись статтями 272, 308, 311, 315, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 березня 2018 року у справі № 263/13648/17 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 березня 2018 року у справі № 263/13648/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 03.04.2018 року та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено 03.04.2018 року.

Головуючий І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Арабей

Е.Г. Казначеєв