Справа № 726/29/18
Суддя: Асташев С. А.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/29/18
Провадження №2-а/726/9/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2018 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Асташев С. А., при секретарі Голик В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Чернівцях ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління патрульної поліції в м. Чернівцях ДПП про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, до інспектора роти № 3 батальйону управління патрульної поліції у м. Чернівці департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративні правопорушення в якому вказує, що постановою серії АР № 237989 від 20.12.2017 року на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вважає вказану постанову не законною та такою що підлягає скасуванню.

Зазначає, що із вказаної постанови вбачається, що він, керуючи транспортним засобом марки «Камаз 5511» у м. Чернівці по вул. Хотинській, 56 А, не виконав вимог дорожнього знаку 3.3., чим порушив п. 8.4. ПДР України, однак із такими висновками позивач не погоджується, оскільки переконаний, що дія вказаного знака не розповсюджується на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. Окрім того, вказує, що інспектором поліції неправомірно складено постанову на місці вчинення правопорушення, оскільки вона повинна бути складена за місцем розташування органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення АР № 237989 від 20.12.2017 року та провадження у справі закрити.

Позивач в судовому засіданні заявлений адміністративний позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду відзив на позов в якому зазначає, що ОСОБА_1, 20.12.2017 року близько 12 години керуючи автомобілем «КАМАЗ» по вул. Хотинській, 56 А порушив вимоги забороняю чого знаку 3.3., чим порушив вимоги п. 8.4. ПДР України, за що на нього правомірно було накладено адміністративне стягнення. Зазначає також, що вимогами закону не передбачено складання протоколу при розгляді справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху а також розгляд справи за місцем його вчинення, та такий розгляд відбувається безпосередньо на місці вчинення правопорушення. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судовому засіданні вказав, що оскаржувана постанова складена відносно позивача є обгрунтованою та відсутні підстави для її скасування.

Суд, вивчивши позовну заяву позивача, вислухавши пояснення сторін, встановивши належність, допустимість та достовірність доказів, які мають значення для правильного вирішення справи, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги з підстав інших, ніж заявлені позивачем.

Судом встановлено, що відповідно до копії постанови про адміністративне правопорушення АР № 237989 від 20.12.2017 року, ОСОБА_1, 20.12.2017 року близько 12 години керуючи автомобілем «КАМАЗ» по вул. Хотинській, 56 А порушив вимоги забороняю чого знаку 3.3., чим порушив вимоги п. 8.4. в ПДР України.

Відповідно до п. 8.4. в ПДР України Дорожні знаки поділяються на групи, серед яких виділяють заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі…

Згідно п. 3.3. ПДР України, забороняється рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Згідно з вимогами ПДР України, не поширюється дія знаків 3.1-3.8, 3.11 - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в'їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Варто зазначити про те, що ОСОБА_1 є працівником ПП «Грейп 2002» та того дня виконував свої посадові обовязки згідно маршрутного листа від 20.12.2017 року у відповідності до завдань поставлених роботодавцем, керуючи вказаним транспортним засобом за маршрутом: Буд.дільниця - вул. Прутська - вул. Каштанова - вул. 28 Червня - вул. Науки.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак позивач, вказуючи про обставини, які, на його думку, виключають адміністративну відповідальність за вчинене ним діяння, зобовязаний довести обставини на які він посилається належними, достовірними та достатніми доказами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивачем вказано, що він виконував свої посадові обовязки згідно маршрутного листа від 20.12.2017 року керуючи вказаним транспортним засобом за маршрутом: Буд.дільниця - вул. Прутська - вул. Каштанова - вул. 28 Червня - вул. Науки. Однак зібраними по справі доказами не виявляється можливим встановити місце розташування буд.дільниці, як першопочаткової точки, з якої водій починає здійснювати обїзд обєктів згідно маршрутного листа. Таким чином позивачем необґрунтовано необхідність проїзду у певний час по вказаній ділянці дороги, а також не доведено, що транспортний засіб під кермуванням позивача здійснює обслуговування підприємства, яке розташоване у позначеній зоні, що могло б виключати адміністративну відповідальність водія за порушення вимог забороняючого знаку 3.3. Окрім того, згідно маршрутного листа, прибуття автомобіля під кермуванням позивача на вулицю Прутську, як про це зазначає ОСОБА_1 заплановано на 15 годину, натомість проїзд по вказаній ділянці дороги позивач здійснив близько 12 години, що ставить під сумнів пояснення останнього.

Не можуть бути взяті до уваги і пояснення позивача про необхідність розгляду справи про адміністративне правопорушення по місцю його вчинення.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України (далі - НКР) щодо застосування положеньст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП (далі - Висновок) зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищезазначене НКР дійшла висновку, що під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, положення статті 258 КУпАПне застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Такий висновок НКР ґрунтувався на тому, що положення ст. 258 КУпАП не розповсюджувалися на ст. 122 КУпАП.

Однак вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення ст.ст. 278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Враховуючи викладене, судом не виявляється можливим визнати неправомірними дії посадової особи УПП в Чернівецькій області при складанні постанови у справі про адміністративне правопорушення з підстав наведених позивачем та викладених ним у позові. Однак, незважаючи на це, при вирішенні справи, суд керується принципами, викладеними у ст. 9 КАС України, де зокрема зазначено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Окрім того, частиною 3 статті 77 КАС України, передбачено, що суд може збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Так, відповідно до рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради депутатів трудящих від 16.05.1954 року № 490 "Про затвердження назв вулиць м. Чернівці" були затверджені назви вулиць м. Чернівці, згідно списку схематичного плану міста масштабу 1:10000 - 1954 року.

Р62 автомобільний шлях регіонального значення в Україні. Проходить територією Івано-Франківської та Чернівецької областей через Верховину Вижни цюСторожинецьЧернівці. Довжина 111,2 км. В Чернівцях вказана дорога проходить по вулицям з власними назвами Сторожинецька, ОСОБА_3, Руська, Фастівська, Січових Стрільців (колишня Московської Олімпіади), Ромашкова, міст через р. Прут (повз "Калинівський ринок") і закінчується на вул. Хотинській.

Р62 - не є власною назвою, а являється індексом та номером автомобільного шляху. Такий автомобільний шлях починається біля A3С "ОККО" від вул. Хотинської, до вул. Січових Стрільців (колишня вул. Московської Олімпіади) та не має власної назви.

У відповідності з протоколом № 7 від 03.11.2016 року засідання постійно діючої комісії з питань організації роботи громадського транспорту та безпеки дорожнього руху в місті Чернівці, зокрема п. 8 протоколу, дійсно вирішено встановити дорожній знак 3.3. «Рух вантажних т.з. заборонено» з вулиці Хотинської направо на вулицю «Калинівську».

Відповідно до «Списку вулиць в районі Ленківці та Жучка» вул. Калинівська - (квадрат карти 15-Б) розташована на території Садгірського району, на ній біля 40 будинковолодінь. Початок біля переїзду по вул. Хотинській, до неї примикають вул. Межиріченська, провулок Селезнівський, 1-й пров. Калинівський, 3-й пров. Калинівський. Закінчується вулиця Калинівська біля струмка, за яким розташовується будиноковолодіння № 2 на вул. Річній.

Таким чином встановлено, що незважаючи на протокол № 7 від 03.11.2016 року засідання вказаної постійно діючої комісії, де вирішено встановити дорожній знак 3.3. «Рух вантажних т.з. заборонено» з вулиці Хотинської на вулицю Калинівську, вказаний дорожній знак було встановлено на автомобільному шляху Р62, який не є вулицею «Калинівська».

Судом встановлено, що інспектором у оскаржуваній постанові зазначено місцем вчинення правопорушення вул. Хотинська, 56 А, що не відповідає дійсності на підставі дослідженого у судовому засіданні відеозапису із нагрудного відеореєстратора працівника поліції, де зафіксовані обставини, події та місце вчиненого позивачем діяння. Варто зазначити, що позивач, керуючи транспортним засобом «КАМАЗ», у момент невиконання вимог вказаного знаку, рухався по автомобільному шляху Р62, де дорожній знак 3.3. «Рух вантажних т.з. заборонено» розміщуватись не повинен.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП наступає за …порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг…

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, оскільки встановлення знаку 3.3. на автошляху Р62 не передбачене жодним актом, особа, яка начеб то порушила його вимоги не може нести відповідальність за таке діяння, оскільки воно не утворює складу адміністративного порушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та не порушує вимоги ПДР України. У звязку із викладеним, інспектором поліції безпідставно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності та висновки посадової особи уповноваженої державою на виконання функцій щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, вказані у оскаржуваній постанові, не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вийшовши за межі позовних вимог з метою недопущення порешення прав, свобод та інтересів позивача від порушень з боку суб'єкта владних повноважень, суд приходить до висновку про необхідність оскаржувану постанову скасувати та провадження у справі закрити.

Враховуючи наведене, та на підставі ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, ч. 1 ст. 122, 245, 251, 252, 258, 268, 279, 280, 285 КУпАП, ст. ст. 72-77, 245-246, 286, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 237989 від 20.12.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Чернівцях ДПП ОСОБА_2 та закрити провадження у справі у звязку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Головуючий суддя ОСОБА_4