Справа № 348/1923/17
Суддя: Грещук Р. П.
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1923/17

29 березня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Шпитко М.І.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Надвірнянського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними,-

ВСТАНОВИВ:

25.09.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Надвірнянського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав з підстав, наведених в позовній заяві.

Просить суд визнати неправомірними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо розрахунку пенсії ОСОБА_2, а саме в неправильному застосуванні йому при обчисленні пенсії середньої заробітної плати за період укладення договору про добровільну участь у системі загальнобов'язкового державного соціального страхування.

Зобов'язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести з 01.07.2017 року розрахунок пенсії ОСОБА_2 з врахуванням середньої заробітної плати по народному господарстві за роки, в які були проведено оплату, а саме за період з 01.01.2004 року по 31.12.2008 року.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, однак від начальника об'єднаного управління надійшла заява в якій просить справу розглядати без участі їхнього представника, проти задоволення позову заперечують в повному обсязі.

Також 06.10.2017 року на адресу суду надійшли письмові заперечення Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на адміністративний позов ОСОБА_2, згідно яких відповідач вважає, що даний позов підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, із змінами об'єднані управління Пенсійного фонду України є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Статтею 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що органи, що призначають пенсії мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

На обліку в Надвірнянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області перебуває позивач та отримує пенсію за вислугу років з 12.04.2016 року.

Пенсія за вислугу років призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при стажі роботи 26 років 0 місяців 14 днів з 12.04.2016 року в розмірі 2223,88 грн. із заробітної плати 5279,85 грн. за період з 01.01.2004 року по 31.12.2010 року.

З 15.04.2016 року пенсія призначена в розмірі 2377,46 грн. із заробітної плати 5644,51 грн. за період з 01.01.1993 року по 31.12.1997 року та з 01.01.2004 року по 31.12.2010 року.

Ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній». Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 3 даного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, то для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У разі, якщо у особи не вистачає необхідного стажу, вона може укласти договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Таким чином, період, за який сплачено внески, буде зараховано до страхового стажу особи. Умови такої участі, розмір внесків та періодичність їх сплати визначаються відповідним договором.

Коло учасників, які можуть брати добровільну участь, визначені статтею 12 Закону, а саме: особи, які досягли 16-річного віку та не належать до кола осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до статті 11 цього Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють на території України, громадяни України, які постійно проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Порядок добровільної сплати єдиного внеску та порядок укладення договорів про добровільну участь передбачено «Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, затвердженою в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 року за №508/26953.

При призначенні пенсії ОСОБА_2 в базу даних не занесено дату укладення пенсіонером договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за період з 01.04.2004 року по 31.12.2008 року.

Розпорядженням управління від 27.06.2017 року проведено перерахунок пенсії та внесено дату укладення договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування від 23.03.2016 року. В результаті проведеного перерахунку пенсії розмір з 12.04.2016 року становить 957,40 грн. із заробітної плати 1116,46 грн. Внесення дати укладення договору про добровільну участь вплинуло на показники коефіцієнтів заробітної плати за відповідні періоди, що призвело до зменшення розміру заробітної плати, яка враховується при обчисленні пенсії.

Враховуючи вищевикладене виникла переплата пенсій за період з 12.04.2016 року по 30.06.2017 року в сумі 12390,75 грн., яка підлягає відшкодуванню до бюджету пенсійного фонду України.

Враховуючи вищезазначене, а також несвоєчасне погашення суми переплати, що являється складовою Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України, який згідно чинного законодавства України являється центральним органом державної виконавчої влади, що відповідно позбавляє його можливості належним чином виконувати покладені на нього державою функції.

Просить в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові заперечення на адміністративний позов, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. 77 КАС України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ч. 1 ст.77 КАС України закріплює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Оскільки відповідач по справі в силу норм ст.5 КАС України є суб'єктом владних повноважень, то застосуванню при розв'язанні спору підлягають норми ч.2 ст.77 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них та їхніх сімей.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Надвірнянському об'єднаному управлінні ПФУ Івано-Франківської області та з 12.04.2016 року отримує пенсію за вислугу років.

Для збільшення свого стажу позивач 23.03.2016 року уклав типовий договір №8 про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до умов даного договору ОСОБА_2 сплатив єдиний соціальний внесок за період з 01.01.2004 року по 31.12.2008 року і звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку його пенсії з врахування його стажу відповідно до умов укладеного договору.

Згідно заяви позивача, Надвірнянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 та призначено пенсію за вислугу років.

У липні місяці 2017 року відповідачем було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2, однак зі заниженням розміру пенсії, так як до перерахунку він отримував пенсію в розмірі 2377,46 грн., а після укладення договору та сплати єдиного соціального внеску - 1533,60 грн.

З листа Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області за №4792/03 від 19.07.2017 року позивачу стало відомо, що відповідно до внесених змін до ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначено новий порядок обчислення коефіцієнту заробітної плати застрахованої особи в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожен місяць страхового стажу, який набутий у разі сплати єдиного внеску визначається шляхом поділу суми заробітної плати застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески на середню заробітну плату (дохід) в Україні, за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Суд вважає, що дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо застосування середньої заробітної плати по народному господарству для призначення пенсії ОСОБА_2 за період укладення договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування є неправомірними з наступних підстав.

В ч. 5 ст.10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вказано, що договором про добровільну участь може бути передбачена одноразова сплата особою єдиного внеску за попередні періоди, в яких особа не підлягала загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. При цьому сума сплаченого єдиного внеску за кожен місяць такого періоду не може бути меншою за мінімальний страховий та більшою за суму єдиного внеску, обчисленого виходячи з максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановлених на дату укладення договору.

Одноразова сплата особою єдиного внеску за попередні періоди, передбачена абзацом першим цієї частини, може бути здійснена за окремим договором, укладеним у порядку, передбаченому частиною першою, третьою та четвертою цієї статті.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 були дотримані всі умови типового договору №8 від 23.03.2016 року, а саме було сплачено єдиний соціальний внесок за період з 01.01.2004 року по 31.01.2008 року в сумі 18190,00грн.

Відповідно до частини 4 ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону №184-VII від 04.04.2013 року, при обчисленні заробітної плати (доходу), з якої фактично сплачені страхові внески за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу) для застрахованих осіб, які сплачують страхові внески у фіксованому розмірі, у тому числі членів їхніх сімей, які беруть участь у здійсненні підприємницької діяльності, а також для осіб, зазначених в абзаці першому частини дев'ятої статті 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», отриманий ними дохід за відповідний місць визначається за формулою:

Ф

З=---------- х 100%, де

Т

З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (страхові внески) за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Ф - сума фактично сплаченого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (страхового внеску) у фіксованому розмірі за відповідний місць;

Т - розмір єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (страхового внеску до солідарної системи), встановлений для відповідної категорії осіб у відповідному місяці, а у разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у місяці, в якому укладено договір про добровільну участь.

Відповідно до внесених змін до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якими визначено новий порядок обчислення коефіцієнту заробітної плати (доходу) застрахованої особи в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який набутий в разі сплати єдиного внеску визначається шляхом поділу суми заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески, на середню заробітну плату (дохід) в Україні, за місяць в якому укладено договір про добровільну участь.

В результаті обчислення відповідачем пенсії ОСОБА_2 у спосіб визначений у листі №4792/03 від 19.07.2017 року з врахуванням добровільної участі, розмір його пенсії став меншим, як до врахування даного договору, що свідчить про порушення прав позивача на пенсійне забезпечення.

Таким чином, суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі, прийшов до висновку про підставність позовних вимог ОСОБА_2 та необхідність зобов'язання Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести ОСОБА_2 розрахунок пенсії з врахуванням середньої заробітної плати по народному господарстві за роки, які були проведено оплату, а саме за період з 01.01.2004 року по 31.12.2008 року.

На підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», керуючись ст.ст. 5-10, 241-243, 246, 250 КАС України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 - задоволити.

Визнати неправомірними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо розрахунку пенсії ОСОБА_2, а саме в неправильному застосуванні йому при обчисленні пенсії середньої заробітної плати за період укладення договору про добровільну участь у системі загальнобов ? язкового державного соціального страхування.

Зобов'язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести з 01.07.2017 року розрахунок пенсії ОСОБА_2 з врахуванням середньої заробітної плати по народному господарстві за роки, які були проведено оплату, а саме за період з 01.01.2004 року по 31.12.2008 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Надвірнянський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення виготовлено 04.04.2018 року.