Справа № 204/690/18
Суддя: Самсонова В. В.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/690/18
Провадження № 2-а/204/43/18 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 7 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії інспектора роти № 7 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії АР № 498104 від 16.01.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування своїх вимог вказав на те, що відносно нього інспектором роти № 7 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, згідно якої, 16 січня 2018 року, о 10 год. 32 хв., водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Запоріжжі на 475 км а/д Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, поза межами населеного пункту у світлу пору доби не ввімкнув на ТЗ ближнє світло фар, чим порушив п. 9.8 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. На позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Позивач вважає, що вказана постанова винесена з порушенням чинного законодавства, зокрема норм КУпАП, з порушенням передбаченого законом порядку провадження в справах про адміністративні правопорушення, за відсутності належних доказів його вини у скоєному правопорушенні, а тому, підлягає скасуванню. Таким чином, позивач був вимушений звернутися до суду.

В судове засідання позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. При цьому, вказав, що свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив задовольнити їх в повному обсязі. Також, надав письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідачем невірно визначився із статтею, якою передбачено адміністративне правопорушення.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Раніше надала суду диск з відеозаписом з нагрудного відеореєстратора та письмовий відзив на позов, в якому просила відмовити позивачу в повному обсязі. При цьому, вказала, що спірна постанова була винесена у повній відповідності з чинним законодавством, без порушення прав позивача.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають по наступним підставам.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У судовому засіданні було встановлено, що 16 січня 2018 року інспектором роти № 7 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову Серії АР № 498104 від 16.01.2018 року на ОСОБА_1 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. на користь держави.

Підставою для винесення вищевказаної постанови, як вбачається з матеріалів справи, вказано ті обставини, що позивач 16 січня 2018 року, о 10 год. 32 хв., керуючи автомобілем «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Запоріжжі на 475 км а/д Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, поза межами населеного пункту у світлу пору доби не ввімкнув на ТЗ ближнє світло фар, чим порушив п. 9.8 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленим цим Кодексом.

Щодо посилань позивача на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд виходить з наступного.

Як вбачається з вимог ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Згідно з п. 9.8 Правил дорожнього руху України, під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене. З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Згідно п. 9.1 Правил дорожнього руху України, попереджувальними сигналами є увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.122 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та інше.

Так, суду був наданий для огляду диск з відеозаписом, на якому вбачається, що позивач, дійсно, поза межами населеного пункту у світлу пору доби, керуючи транспортним засобом, не ввімкнув на ТЗ ближнє світло фар, що не заперечується у відеозапису й самим позивачем. Також, вказана обставина не заперечується позивачем й у його позовній заяві.

Позивачем не було надано доказів того, що його автомобіль обладнано денними ходовими вогнями, а тому він повинен був ввімкнуту ближнє світло фар на вимогу п.9.8 ПДР для позначення свого транспортного засобу. З аналізу п. п. 9.1, 9.8 ПДР, ближнє світло фар, як попереджувальний сигнал, повинно бути ввімкнено у світлу пору доби. Таким чином, ближнє світло фар можливо використовувати як зовнішній світловий прилад, так і в якості попереджувального сигналу. Позивачем було порушено правило використання освітлювальних приладів або попереджувальних сигналів, до яких відноситься ближнє світло фар, яке зазначається в розділах 9 та 19 Правил дорожнього руху України. Правопорушення скоєно 16.01.2018 року, в період з 1 жовтня по 1 травня, поза межами населеного пункти, а тому позивач рухаючись на автомобілі без ввімкненого ближнього світла фар порушив вимоги п. 9.8 Правил дорожнього руху України.

Тобто, з наведеного вище вбачається, що позивач дійсно здійснив адміністративне правопорушення.

Таким чином, доводи позивача щодо відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП, суд вважає необґрунтованими, так як він не надав жодних доказів неправомірності винесення постанови, та вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 144558 від 14.08.2017 року, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, винесена правомірно, у відповідності із діючим законодавством, без порушення прав позивача.

Щодо твердження позивача, що відповідач повинна була скласти протокол про адміністративне правопорушення, замість постанови у справі про адміністративне правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі, а розгляд справи про адміністративне правопорушення мав проводитися за місцем знаходження органу, уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, тобто Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96, то ці твердження є необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству.

Так, у відповідності до ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 року по справі № 1-11/2015, за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП, дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення..

Відповідно же до ст. 217 КУпАП, посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обовязків.

Згідно з ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, відповідач законом наділена повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції.

А у відповідності до ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Тобто, зі змісту вказаної правової норми вбачається, що відповідач правомірно винесла у відношенні позивача постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 144558 від 14.08.2017 року, не складаючи, при цьому, протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи все вищевикладене, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122, 251, 258, 276, 280 КУпАП, ст. ст. 2, 6-11, 14, 72, 77, 242-246, 250, 255, 257, 262-263, 293, 295, 297 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Інспектора роти № 7 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: 49000, АДРЕСА_1.

Інспектор роти № 7 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_2, місцезнаходження: 69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96.

Суддя В.В. Самсонова