Справа № 425/740/18
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2018 року Провадження №2-а/425/53/18

Справа №425/740/18

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі: головуючого судді Коваленка Д.С., секретарі Гайворонська І.В. та Бабченко А.В., за участю позивача: ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції Луганської області рядового поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції Луганської області рядового поліції ОСОБА_2, просив визнати дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та скасування постанови серії ЕАА № 332167 від 21 березня 2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 225 гривень.

У судове засідання для розгляду справи по суті, зявився позивач. Відповідач не зявилась. Через канцелярію Рубіжанського міського суду Луганської області, подала відзив на позовну заяву та просила суд розглянути справу без її участі.

Позиція позивача, з урахуванням наданих ним пояснень, полягала у тому, що оскаржувана ним постанова про накладення на нього адміністративного стягнення була прийнята неправомірно та підлягає скасуванню з наступних підстав. Двадцять першого березня 2018 року близько 17 години, керуючи своїм автомобілем, він рухався по вулиці Визволителів і за власним розрахунком, з урахуванням нерозчищенності вулиці та відсутності видимості вуличної розмітки, рухався в крайній лівій смузі. Після безпідставного зупинення поліцейським, відносно нього була складена постанова, у звязку із порушенням ним пункту 8.4. ґ Правил дорожнього руху. Однак, вважає, що не можливо порушити рядність руху в разі, якщо відсутня видима розмітка дороги. Також вказував на те, що під час розгляду справи поліцейським були розяснені йому права, які він зрозумів, але реалізацію цих прав йому не було забезпечено, зокрема право на отримання правової допомоги на дослідження доказів. Крім того, справа про адміністративне правопорушення, була розглянута не за місцем його вчинення.

Позиція відповідача, з огляду на зміст поданого ним відзиву, полягала у тому, що 21.03.2018 року приблизно о 17 годині 08 хвилин, нею було виявлено порушення вимог пункту 8.4 (ґ) Правил дорожнього руху України, транспортним засобом марки «Mitsubishi Outlander» державний номерний знак НОМЕР_1, а саме водій вказаного транспортного засобу в м. Рубіжному по вул. Визволителів, у районі буд. 67, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», оскільки прямуючи прямо, не обрав праву смугу для руху. Після зупинки транспортного засобу та предявлення водієм документів, нею було оголошено про розгляд адміністративної справи, за порушення вимог пункту 8.4 (ґ) ПДР України, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП України, також водію було розяснено вимоги статті 10, статті 63 Конституції України, та вимоги статей 268, 307, 308 КУпАП України. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, водій погодився з вчиненим правопорушенням. При підготовці до розгляду справи всі передбачені законом питання були вирішені, а клопотання він не заявляв. Тому підстави для скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення відсутні.

А суд, на основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини:

Двадцять першого березня 2018 року приблизно о 17 годині, під час несення служби з нагляду за дорожнім рухом та охорони громадського порядку ОСОБА_2, вважаючи, що нею виявлено порушення вимог пункту 8.4 (ґ) ПДР України водієм транспортного засобу марки "Mitsubishi", моделі "Outlander" держаний номерний знак НОМЕР_1, в місті Рубіжному по вулиці Визволителів, у районі будинку 67, оскільки водій не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», який передбачав праву крайню смугу для руху тих транспортних засобів, які планують їхати прямо, а водій рухаючись прямо рухався по крайній лівій смузі, зупинила автомобіль (а.с.24-26,29).

Підійшовши до транспортного засобу, вона відрекомендувалась та повідомила водію про причину зупинки. Після предявлення водієм на вимогу поліцейської, водійського посвідчення на ім`я ОСОБА_1, реєстраційного талону на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності водіїв наземних транспортних засобів, на місці зупинки, поліцейська, оголосивши яка справа про адміністративне правопорушення підлягає розгляду та відносно кого, проголосила права, які має особа, щодо якої розглядається справа про адміністративне правопорушення, і, склала постанову про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 та наклала на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень, за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.8,24-26,27,29).

Цією постановою поліцейська визнала ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та наклала на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 225 гривень, за порушення пункту "ґ" п.8.4. Правил дорожнього руху, яке виразилось у тому, що той керуючи транспортним засобом в місті Рубіжне по вулиці Визволителів у районі будинку 67, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» (а.с.8,24-26,27).

Проте вважаючи дії поліцейської щодо накладення на нього адміністративного стягнення постановою незаконними, а названу постанову такою, що підлягає скасуванню, ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом (а.с.3-6).

Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли публічні правовідносини, в межах яких виник спір, у якому позивач як учасник дорожнього руху не погодився із рішенням субєкта владних повноважень в особі відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосував наступні норми матеріального права, та дійшов до таких висновків:

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (пункт перший частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тому, перевіряючи чи прийнята постанова в справі про адміністративне правопорушення (серія ЕАА №332167) від 21 березня 2018 року про накладення на ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення як штраф за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом КУпАП), на підставі і у межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, суд виходить з такого:

Згідно з частинами другою і третьою статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Тому, у першу чергу, суд звертає увагу на те, що будь-яке провадження у справі про адміністративне правопорушення повинне відбуватись з дотриманням процедури його здійснення, у тому числі і порядку розгляду самої справи, що унормований статтею 279 КУпАП.

І, зокрема, частиною 2 цієї статті передбачено, що посадовою особою, яка розглядає справу заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Наведеним положенням кореспондують права особи, яка бере участь у розгляді справи, передбачені частиною 1 статті 268 КУпАП, а саме право знайомитись з матеріалами справи, давати пояснення і докази, заявляти клопотання, користуватись юридичною допомогою.

Отже, саме посадова особа, яка розглядає справу, повинна створити умови для реалізації особою, стосовно якої розглядається справа про адміністративне правопорушення, своїх прав.

Що повністю узгоджується з положеннями частини 1 статті 245 КУпАП за якими, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

І забезпечити реалізацію цього завдання повинна саме та посадова особа, яка розглядає справу, шляхом створення можливості для особи, стосовно якої розглядається справа, надати пояснення (у тому числі за потреби із захисником) по справі, заявити клопотання (якщо у цьому буде потреба, у тому числі про залучення захисника), взяти участь у дослідженні доказів, які на думку особи, яка розглядає справу, доводять винуватість, подати якщо це необхідно свої докази, тощо.

Але, наданий суду відповідачем диск з аудіовізуальною інформацією події (а.с.29), вказує на те, що вказаних положень при розгляді справи, відповідачем дотримано не було, чим істотно порушено порядок провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, цей доказ вказує на те, що після оголошення прав позивачу, йому не було забезпечено жодної можливості їх реалізації, оскільки одразу після цього, відповідач покинула позивача для складання постанови (а.с.29).

Суд не може розцінити питання відповідача про те, чи зрозумів позивач свої права, як забезпечення можливості їх реалізації, оскільки твердження будь-якої людини про розуміння своїх прав, само по собі, не може і не повинно розглядатись як створення реальної та ефективної можливості для їх використання.

Отже, суд переконаний у тому, що у цій справі відповідач порушив процедуру розгляду справи настільки, що це спотворило саму суть провадження у справі про адміністративне правопорушення, де однією із засад її завершення у вигляді накладення адміністративного стягнення постановою, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин у справі, що неможливо без створення можливостей для особи, стосовно якої розглядається справа, реалізувати свої права. І з`ясування обставин за такими правилами, повинно передувати вирішенню питання про накладення адміністративного стягнення, оскільки посадово особа, що розглядає справу повинна вирішити питання, передбачені статтями 247 та 280 КУпАП.

В силу положень статті 6 Конституції України, державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституції межах і відповідно до законів України.

При цьому, згідно з частиною 1 та 2 статті 222 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 122 КУпАП, у встановленому законом порядку, тобто з дотриманням процедури її розгляду, віднесено до компетенції працівників органів і підроздлів Національної поліції.

А суд, при розгляді справ з приводу рішень суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, відповідно до пункту 2 частини 3 статті 286 КАС України, має право скасувати рішення і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Тож, зважаючи на викладене та встановлені судом обставини, не втрачаючись у даній справі у компетенцію відповідача, суд вважає, що постанова, яку оскаржує позивач дійсно підлягає скасуванню, але справа новому розгляду відповідачем.

Що стосується позовних вимог в частині визнання неправомірними дій відповідача, то у їх задоволенні слід відмовити, оскільки право позивача на розгляд його справи у належному порядку було дійсно порушено відповідачем, але не діями по складанню постанови, а самою постановою, оскільки її прийняття було передчасним через недотримання порядку провадження у справі про адміністративне правопорушення, про що суд зазначив вище.

Аргументи позивача, які стосуються порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, в частині розгляду справи на місці, суд вважає серйозними і такими, що заслуговують на окрему увагу суду, оцінивши які, суд виходить з такого.

Рішенням від 26 травня 2015 року №5-рп/2015, Конституційний Суд України вирішив, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте визначальним у цьому рішенні, про що зазначено у ньому самому є те, що офіційне тлумачення частини 1 статті 276 КУпАП надано в аспекті порушеного у конституційному поданні питання.

А воно, згідно змісту конституційного подання Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, яке наведено у пункті 1 цього ж рішення, полягало у тому чи дозволяє частина 1 статті 276 КУпАП здійснювати розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення одразу після складення протоколу про таке правопорушення.

Варто додати, що на той час стаття 258 КУпАП не передбачала, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП або ж іншими словами адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції, міг не складатись.

І тому, про що зазначив Конституційний Суд України у пункті 2.2. свого рішення, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належало до різних стадій адміністративного провадження.

Але при цьому, у пункті 2.3. того ж рішення, Конституційний Суд України аналізуючи положення статті 258 КУпАП вказав на існування так званого „скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення, тобто провадження за адміністративними правопорушеннями, накладання стягнення за якими відбувається саме на місці вчинення адміністративного правопорушення. І перелік таких випадків прямо передбачений статтею 258 КУпАП, тобто коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

З часу прийняття цього рішення Конституційним Судом України, стаття 258 КУпАП була змінена законодавцем, і на момент вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, тобто станом на 21 березня 2018 року, вона прямо передбачає у частині 2, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

А згідно з положеннями частини 1 статті 222 КУпАП, саме до компетенції Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 122 КУпАП.

Отже, законодавець змінив статтю 258 КУпАП таким чином, що розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, за загальним правилом, тепер відбувається у так званому „скороченому провадженні, тобто на місці вчинення правопорушення, без складання протоколу.

І хоча частина 5 статті 258 КУпАП передбачає, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол, на випадки притягнення особи до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху це правило не поширюється.

Таким чином, положення частини 1 статті 276 КУпАП, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015, але у звязку із зміною законодавства, відповідачем були застосовані правильно, а підстави погодитись із тим, що відповідач не міг розглянути справу позивача на місці вчинення ним адміністративного правопорушення, при дотриманні процедури розгляду справи не має.

Підстави для розподілу судових витрат судом не встановлені.

Отже, керуючись положеннями статей 1,2,7,9,12,14-1,23,33,122,217,222,245-252,254-256,268,276-280,283,284,287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями статей 2,4,6,12,32,72-90,241-243,255,257-263,286,292-297Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції Луганської області рядового поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову (серії ЕАА №332167) від 21 березня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 225 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1направити до поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції Луганської області рядового поліції ОСОБА_2, для нового розгляду.

У задоволенні позову, в частині вимог про визнання дій поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції Луганської області рядового поліції ОСОБА_2протиправними, відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області.

Суддя - Д.С. Коваленко