Справа № 817/321/18
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2018-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2018 року м. Рівне №817/321/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доКостопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про визнання рішення неправомірним, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:
Позивач - ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - Костопільське ОУ ПФУ Рівненської області) про зобов`язання вчинення дій щодо призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з часу звернення із заявою про призначення пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проживала в селі Задовже Зарічненського району Рівненської області, яке належить до територій, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи зони гарантованого добровільного відселення, в період з 26 квітня 1986 року по грудень 1989 року. Зазначає, що маючи статус особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" вона має право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку. Вказує, що на її заяву відповідачу про призначення пенсії особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, Костопільське ОУ ПФУ Рівненської області надало відповідь від 08.12.2017, згідно з якою у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку було відмовлено. Позивач вважає, що такий висновок відповідача є безпідставним та необґрунтованим, відтак, вона має право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку.

Відповідач, позов не визнав з підстав, викладених у відзиві, який обґрунтований тим, що відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Вказує, що для визначення права на пенсію із зниженням пенсійного віку позивач надав документи виходячи з яких відповідачем зроблено висновок, що позивач не проживав в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років.

Повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Задовже Зарічненського району Рівненської області.

07.12.2017 ОСОБА_1 звернулася до Костопільського ОУ ПФУ Рівненської області із завою про призначення пенсії за віком та надала відповідні документи для визначення права на пенсійне забезпечення.

Листом Костопільського ОУ ПФУ Рівненської області від 08.12.2017 №1678/02 на звернення щодо призначення пенсії за віком повідомлено, що оскільки первинними документами не підтверджено факту постійного проживання та факту постійної роботи у зоні гарантованого добровільного відселення, станом на 01.01.1993 не підтверджено 3 роки, призначити позивачу пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" немає підстав (а.с.6).

Не погоджуючись з такою позицією пенсійного органу, Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі Закон №796-XII).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, с.Задовже Костопільського району Рівненської області відноситься до 3 зони гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до абз.4 п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Абзацом 4 ч.1 ст.55 Закону №796-XII визначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Таким чином, за змістом ст.55 Закону №796-XII та ч.1 ст.26 Закону №1058-ІV для зменшення пенсійного віку на 6 років та призначення пенсії за віком по досягненню 54 річного віку, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи повинна була проживати на території зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС протягом 6 повних років, в тому числі в період з моменту аварії та до 01.01.1993 не менше 3 років.

Судом встановлено, що на день звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою про призначення пенсії вона досягла 54 річного віку, тобто, мала намір скористатися можливістю призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 6 років.

Оцінюючи обґрунтованість тверджень позивача щодо наявності у неї права на призначення пенсії по досягнення 54 річного віку суд враховує, що згідно з п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Статтею 65 Закону №796-ХІІ визначено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України (ч.1). Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій (ч.4).

Згідно посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серія НОМЕР_1 , яке було долучено ОСОБА_1 до поданого звернення до пенсійного фонду пред`явник має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За змістом позовної заяви ОСОБА_1 вважає, що наявність у неї статусу громадянина, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3 є підтвердженням того, що станом на 1 січня 1993 року вона протягом трьох років проживала на радіактивно забруднених територіях, які належать до зони гарантованого добровільного відселення. Таким чином, вважає, що в неї є право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

Згідно з п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Порядок №51) передбачено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, чи таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.

Відповідно до п.2 Порядку №51 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Таким чином, Законом №796-ХІІ та Порядком №51 чітко визначено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 підтверджує той факт, що ОСОБА_1 з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року постійно проживала або постійно працювала чи постійно навчалася у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років.

Крім того, довідкою Локницької сільської ради Зарічненського району Рівненської області від 06.12.2017 №1881 підтверджується, що ОСОБА_1 , 1963 р.н. постійно проживала в селі Задовже Зарічненського району Рівненської області з 26.04.1986 по грудень 1989 роу. В довідці зазначено, що даний населений пункт відноситься до 3 зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Довідка видана на підставі рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 07.11.2017 року по справі №561/712/17 (а.с.7, 8-9).

Довідка про період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення видана уповноваженим на те органом у відповідності до вимог чинного законодавства та підписана сільським головою, секретарем виконкому із скріпленням підписів гербовими печатками сільської ради.

Згідно копії 10 сторінки паспорту Позивача, вона була прописана в с.Задовже з 12.08.1994, а знята з реєстраційного обліку 01.06.2004.

Таким чином, позивач з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 01.01.1993 проживала на території зони гарантованого добровільного відселення не менше 3 років, та в період після 27.12.1999 по день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку не менше 6 років, під час розгляду справи Відповідачем-суб`єктом владних повноважень протилежного не доведено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 6 років, тобто у 54 роки відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ.

Відповідно до частин 1, 2 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач не обґрунтував належними і допустимими доказами правомірність його відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_2 , як потерпілій внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ.

Позивач у позовній заяві просить призначити і виплатити їй пенсію за віком з 24.02.2015.

Визначаючи дату, з якої слід відновити порушені права, свободи та інтереси позивача суд враховує, що частиною 1 ст.45 Закону №1058-IV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи, що позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком 07.12.2017, відтак порушені права, свободи та інтереси ОСОБА_2 слід відновити з 07.12.2017.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Костопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул.Бурова, 17а/3, м.Костопіль, Костопільський район, Рівненська область, 34500; ідентифікаційний код 41247908) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 7 грудня 2017 року.

Стягнути із суб`єкта владних повноважень - Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул.Бурова, 17а/3, м.Костопіль, Костопільський район, Рівненська область, 34500; ідентифікаційний код 41247908), за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 судовий збір в сумі 1280 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Махаринець Д.Є.