Справа № 539/750/17
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 квітня 2018 р.Справа № 539/750/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Бенедик А.П., суддів: Донець Л.О. , Гуцала М.І. розглянувши в порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21.06.2017 по справі № 539/750/17

за позовом ОСОБА_2

до Департаменту праці та соцзахисту та центру по нарахуванню виплат м. Полтави

про стягнення недоплаченої допомоги до 5 травня за 2012 рік,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21.06.2017 р. позовну заяву ОСОБА_2 до Департаменту праці та соцзахисту та центру по нарахуванню виплат м.Полтави про стягнення недоплаченої допомоги до 5 травня за 2012 рік повернуто позивачу.

На зазначену ухвалу ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі скаржник, серед іншого, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування заявленого клопотання заявник просить поновити їй термін звернення до суду з апеляційною скаргою з причин тяжкого стану здоров"я та врахувати постійне лікування.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що заявлене клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 13 ч. 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 3 ст. 186 КАС України (в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року) апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали з частиною третьою статті 160 цього. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи заяви про видачу копії ухвали, оскаржувану ухвалу отримано позивачем 06.09.2017 року (а.с. 11).

Із апеляційною скаргою ОСОБА_2 звернулась 13.03.2018 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду (а.с. 13). Також, 28.02.2018 року (до звернення із апеляційною скаргою), позивачем надано доповнення до апеляційної скарги (а.с. 15).

В такому випадку, звертаючись із апеляційною скаргою скаржник пропустив встановлений законом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Колегія суддів зазначає, що поважними причинами пропуску строку на подання апеляційної скарги можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

В обґрунтування поважності причин, що обумовили пропуск строку на оскарження судового рішення, скаржник посилається на ту обставину, що вона знаходилась на лікуванні та потребує постійного лікування.

Втім, колегія суддів зауважує, що доказів на підтвердження знаходження на лікуванні, а також тривалості такого лікування позивачем до свого клопотання не надано. При цьому, наведені скаржником обставини не посвідчуються матеріалами справи.

Надані скаржником копії виписного епікризу за період з 14.09.2009 року по 24.09.2009 року, виписки з історії хвороби стаціонарного хворого №18 за період з 27.12.2013 року по 16.01.2014 року та виписки з медичної карти амбулаторного хворого за період з 23.09.2015 року по 30.09.2015 року не можуть бути прийняті в якості поважних причин пропуску строку по даній справі, оскільки стосуються періодів з 2009 року по 2015 рік, в той час, як оскаржувана ухвала прийнята 21.06.2017 року, а апеляційна скарга подана 13.03.2018 року.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" від 06.10.2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою потворного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Європейський суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку зазначені скаржником причини пропуску строку оскарження не виправдовують втручання у принцип остаточності рішення.

Згідно ч. 1 ст. 45 КАС України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність встановлених законом підстав для поновлення процесуального строку для подання апеляційної скарги, а тому, надане позивачем клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 121, 295, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21.06.2017 по справі №539/750/17 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис)Донець Л.О. Гуцал М.І.