Справа № 334/7566/17
Суддя: Турбіна Т. Ф.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 14.03.2018
Справа № 334/7566/17
Провадження № 2-а/334/131/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Агапова Андрія Олексійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Позовну заяву обґрунтує тим, що постановою поліцейського роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Агапова А.О. від 17.11.2017 року серія ЕАА №212020 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Відповідно до оскаржуваної постанови,позивач керував автомобілем марки «Mitsubishi Carisma», державний номер НОМЕР_1, 17.11.2017 о 21-12 год. на вул. Мурманській, буд.3 в м. Запоріжжі з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

Вважає дану постанову незаконною, оскільки на початок руху автомобіль був в робочому стані, всі фари світили. У зазначеному у постанові місці його наздогнали і зупинили на патрульному автомобілі працівники поліції, пояснивши що позивач рухався з непрацюючою лівою фарою. Фара, як і лівий габарит, дійсно не горіла, однак оскільки вулиці добре освітлені, не помітив у який момент фара перестала працювати. Проблема могла статися при переїзді перешкоди на дорозі «лежачий поліцейський». При цьому, чи горіла лампа дальнього світла, поліцейськими не перевірялося.

Вважає, що з непрацюючою фарою він міг проїхати приблизно 300 метрів, про те що вона не працює, він не знав і не усвідомлював факт порушення ПДР, а тому його вина у вчиненні адміністративного правопорушення відсутня.

Оскільки при цьому ні пішоходів, ні інших транспортних засобів на вулиці не було, перешкод у русі він нікому не створив, то поліцейський повинен був обмежитись усним зауваженням у зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення.

З наведених підстав вважає, що відсутні підстави для його притягнення до адміністративної відповідальності, постанову просить скасувати.

В судовому засіданні позивач надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач надав заперечення проти позову, вказавши, що його дії в повній мірі відповідали вимогам Закону України «Про національну поліцію», під час несення служби ним було виявлено факт порушення позивачем вимог п. 31.4.3 «в» ПДР, у зв'язку з чим було вжито заходи для зупинки автомобіля, вислухано пояснення водія, які не відповідали фактичним обставинам справи і були спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності, та прийнято обґрунтоване і законне рішення про притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до вимог закону. Обставини, на які посилається позивач у своєму позові, не виключають складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, та правомірності накладеного стягнення. З наведених підстав у задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАА №212020 від 17.11.2017 року, винесеною поліцейським роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Агаповим А.О., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови, 17.11.2017 о 21-12 год.,на вул. Мурманській, буд.3 в м. Запоріжжі, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mitsubishi Carisma», державний номер НОМЕР_1, з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п.31.4.3«в» ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

Не погодившись з зазначеною постановою в частині стягнення, позивач звернувся з позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.31.4.3«в» Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: зовнішні світлові прилади: в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Частиною першою статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Встановлено, що постанова про адміністративне правопорушення винесена відповідачем в межах наданих йому повноважень та відповідно до закону, без складання протоколу про адміністративне правопорушення та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ.

Судом встановлено, що позивач вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП.Факт вчинення позивачем правопорушення визнається позивачем і підтверджується відеозаписом, наданим відповідачем. Керування позивачем транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби є порушенням пп. 31.4.3 «в»ПДР України та тягне за собою відповідальність передбачену приписами ч. 1 статті 121 КУпАП.

Зі змісту частини 1 ст.121 КУпАП вбачається, що порушення правил дорожнього руху у вигляді, зокрема, керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, законодавцем чітко встановлений відповідний вид санкцій (штраф), який підлягає застосуванню до правопорушника у разі прийняття органом, уповноваженим вирішувати справу, постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Отже, сфера застосування ст.22 КУпАП (звільнення особи від адміністративної відповідальності за малозначності вчиненого правопорушення) поширюється саме на орган, уповноважений вирішувати справу.

Враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце, стягнення на позивача було накладено за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та санкції правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху є абсолютно визначеними, суд вважає, що ненастання негативних наслідків для інших учасників дорожнього руху не може свідчити про малозначність правопорушення і бути підставою для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови, оскільки ці обставини жодним чином не впливають на прийняття рішення щодо накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

За наведених обставин, суд вважає, що інспектор патрульної поліції врахував всі обставини, необхідні для розгляду справи, правомірно виніс постанову та наклав на позивача адміністративне стягнення, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 22, 121, 284 КУпАП, ст.ст. 18, 77, 90, 286 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Агапова Андрія Олексійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №212020від 17 листопада 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121 КУпАП - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання повного тексту рішення, шляхом подачі апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції.

Складення повного судового рішення - 26 березня 2018 року.

Суддя: Турбіна Т. Ф.