Справа № 812/358/18
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

03 квітня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/358/18

Головуючий-суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправною бездіяльності щодо несвоєчасного поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Київської міської митниці ДФС (далі - відповідач), з такими вимогами:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо несвоєчасного поновлення позивача на роботі;

2) стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток у розмірі 6218,00 грн з відповідним відрахуванням установлених законом податків та інших обов'язкових платежів за час затримки у періоді з 14 грудня 2017 року по 22 січня 2018 року негайного виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року у справі № 812/1147/17 в частині поновлення позивача на роботі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Луганського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 у справі № 812/1147/17 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, визнання недійсним запису у трудовій книжці, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги в частині поновлення позивача на посаді державного інспектора відділу митного оформлення № 5 митного посту «Аеропорт «ОСОБА_2» (Жуляни)» Київської міської митниці ДФС та стягнення середнього заробітку в сумі 5223,12 грн підлягали негайному виконанню. Однак постанова від 13.12.2017 в частині поновлення позивача на посаді відповідачем добровільно не виконана. Поновлення на посаді відбулось на підставі наказу від 19.01.2018 № 19-ос після відкриття виконавчого провадження, на підставі заяви позивача про примусове виконання постанови від 13.12.2017. До виконання обовязків за посадою позивач допущена лише з 23.01.218 на підставі наказу від 23.01.2018 № 33-ос. У звязку з викладеним позивач, вважає, що період з 14.12.2017 по 22.01.2018 є часом затримки виконання судового рішення. З посилання на статтю 236 КЗпП України, враховуючи середньоденну заробітну плату - 248,72 грн, кількість днів затримки виконання судового рішення (25 робочих днів), просить стягнути середній заробіток у розмірі 6218,00 грн.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, про що подав відзив на позов (арк. спр. 47-49), у якому зазначив, що виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді сталося внаслідок того, що за даними трудової книжки ОСОБА_1 з 12.10.2017 і на день винесення рішення судом першої інстанції працювала у ТОВ «Еколь Логістікс» на посаді агента з митного оформлення митно-брокерського відділу. З метою виконання рішення суду та поновлення на посаді в митному органі, позивачу необхідно було звільнитися з посади на підприємстві та повідомити Київську міську митницю ДФС про дату винесення наказу про поновлення на посаді. 18.01.2018 до Київської міської митниці ДФС надійшла вимога державного виконавця від 16.01.2018 № 55432237/7 у виконавчому провадженні від 22.12.2017 № 55432237 з виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 у справі № 812/1147/17 про поновлення позивача на посаді. З метою підготовки проекту наказу для виконання рішення суду та вимоги державного виконавця, 18.01.2018 здійснено телефонний дзвінок до позивача, в ході якого запропоновано позивачу приступити до виконання обовязків, надати трудову книжку. Позивач повідомила, що зможе приступити до роботи тільки з 23.01.2018. В цей день позивача ознайомлено з наказами Київської міської митниці ДФС від 19.01.2018 № 19-ос «Про виконання рішення суду» та від 23.01.2018 № 33-ос «По особовому складу». З трудової книжки позивача встановлено, що запис про звільнення ОСОБА_1 з роботи у ТОВ «Еколь Логістікс» здійснено 22.01.2018. Відповідно, Київська міська митниця ДФС не затягувала процес поновлення позивача на посаді та дата поновлення залежала виключно від неї.

Також відповідач вважає, що при присудженні оплати за час вимушеного прогулу має бути зарахований заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час. Такі суми мають не включатися до середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Від представника відповідача 20.02.2018, 28.02.2018, 19.03.2018, 02.04.2018 надходили клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (арк. спр. 31-32, 41-42, 89-90, 133-134), у задоволенні яких відмовлено ухвалами суду від 21.02.2018, 28.02.2018, 22.03.2018 (арк. спр. 37, 45, 97, 138).

У судове засідання, призначене на 03 квітня 2018 року представник позивача не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (арк. спр. 84). Від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання за її відсутності та відсутності її представника (арк. спр. 137).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (арк. спр. 121).

Частиною девятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Керуючись викладеним, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, визнання недійсним запису у трудовій книжці, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року у справі № 812/1147/17 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ Київської міської митниці ДФС від 27.07.2017 № 613-ос про накладення дисциплінарного стягнення та звільнення з посади державного інспектора відділу митного оформлення № 5 митного посту «Аеропорт «ОСОБА_2» (Жуляни)» Київської міської митниці ДФС ОСОБА_1; визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу Київської міської митниці ДФС від 03.08.2017 № 635-ос про проведення розрахунку з ОСОБА_1 щодо визначення днем припинення державної служби ОСОБА_1 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення № 5 митного посту «Аеропорт «ОСОБА_2» (Жуляни)» 03.08.2017; поновлено ОСОБА_1 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення № 5 митного посту «Аеропорт «ОСОБА_2» (Жуляни)» Київської міської митниці ДФС з 04.08.2017; стягнуто з Київської міської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 04 серпня 2017 року по 13 грудня 2017 року у розмірі 23130,96 грн з відповідними відрахуваннями установлених законом податків та інших обовязкових платежів; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (арк. спр. 11-22).

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення № 5 митного посту «Аеропорт «ОСОБА_2» (Жуляни)» Київської міської митниці ДФС та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за вересень 2017 року в сумі 5223,12 грн допущено до негайного виконання.

Дослідженням змісту постанови суду встановлено, що представник відповідача - Київської міської митниці ДФС, належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, у судове засідання 13.12.2017 не прибув.

Також встановлено, що постанову в повному обсязі складено та підписано 18 грудня 2017 року.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2018 року постанову Луганського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року у справі № 812/1147/17 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, визнання недійсним запису у трудовій книжці, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено; у абзаці пятому резолютивної частини постанови слова та цифри «у розмірі 23130,96 грн (двадцять три тисячі сто тридцять гривень 96 коп.)» замінити словами та цифрами «у розмірі 22882,24 грн (двадцять дві тисячі вісімсот вісімдесят дві гривні 24 коп.)»; в іншій частині постанову суду залишено без змін (арк. спр. 98-104).

За даними статистичної картки на справу № 812/1147/17, яка наявна у Компютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» Луганського окружного адміністративного суду (арк. спр. 62-63), по справі 13.12.2017 видано 2 виконавчих листа.

Також у Компютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» Луганського окружного адміністративного суду по справі № 812/1147/17 наявні відомості, що копію постанови суду від 13.12.2017 направлено Київській міській митниці ДФС супровідним листом від 19.12.2017 № 812/1147/17/28032/2017 (арк. спр. 64) та отримано останньою 23.12.2017, що підтверджено журналом реєстрації поштових повідомлень (арк. спр. 30).

Відомості про вручення відповідачу поштового відправлення саме 23.12.2017 підтверджені також відомостями ДП «Укрпошта», наявними у сервісі пошуку поштових відправлень Укрпошта (арк. спр. 67).

За даними відповідача копія постанови суду надійшла до нього 26.12.2017 за № 7459/9, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції відповідача на супровідному листі (арк. спр. 53).

З вищеописаних документів судом встановлено, що відповідачу про постанову суду від 13.12.2017 та необхідність її негайного виконання стало відомо 23.12.2017.

Наказом Київської міської митниці ДФС від 19.01.2018 № 19-ос «Про виконання рішення суду» ОСОБА_1 поновлено на посаді державного інспектора відділу митного оформлення № 5 митного посту «Аеропорт» «Київ» (Жуляни)» Київської міської митниці ДФС з 04.08.2017, що підтверджено копією цього наказу, наявною в матеріалах справи (арк. спр. 55).

Згідно з копією наказу Київської міської митниці ДФС від 23.01.2018 № 33-ос «По особовому складу», наявною в матеріалах справи, вважати ОСОБА_1 такою, що приступила до виконання обовязків за посадою державного інспектора відділу митного оформлення № 5 митного посту «Аеропорт» «Київ» (Жуляни)» з 23.01.2018 (арк. спр. 56-57).

За даними довідки Київської міської митниці ДФС від 26.02.2018 № 45 середньоденна заробітна плата позивача відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, на дату звільнення складає 248,72 грн (арк. спр. 54).

На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від відповідача 19.03.2018 надійшла довідка від 12.03.2018 № 56 про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 по 31.05.2017, за даними якої у квітні 2017 року: фактично відпрацьовано 16 робочих днів, оклад 2032,06 грн, спеціальне звання 73,89 грн, надбавка за вислугу років 1016,03 грн, доплата за роботу в нічний час 107,48 грн, премія 750,00 грн; у травні 2017 року фактично відпрацьовані дні відсутні, заробітна плата не нараховувалась. За розрахунками відповідача середньоденна заробітна плата позивача складає 219,28 грн. У звязку з уточненням проведених розрахунків довідку від 26.02.2018 № 45 вважати не дійсною (арк. спр. 94).

Дослідженням копії трудової книжки позивача серії АЕ № 033103 (арк. спр. 58-60) встановлено, що у ній наявні такі записи:

за № запису 25 12.10.2017 прийнята до ТОВ «Еколь Логістікс» на посаду агента з митного оформлення митно-брокерського відділу, наказ від 10.10.2017 № 175/1-к;

за № запису 26 22.01.2018 звільнена з ТОВ «Еколь Логістікс» за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України, наказ від 19.01.2018 № 8/2-к;

за № запису 27 23.01.2018 поновлена на посаді державного інспектора відділу митного оформлення № 5 митного посту «Аеропорт» «Київ» (Жуляни)» Київської міської митниці ДФС з 04.08.2017, постанова суду від 13.12.2017 № 812/1147/17, наказ від 19.01.2018 № 19-ос.

Також до матеріалів справи надано копію заяви позивача від 23.01.2017, за даними якої позивач просила вважати її такою, що приступила до виконання обовязків за посадою інспектора відділу митного оформлення № 5 митного посту «Аеропорт «ОСОБА_2» (Жуляни)» з 23.01.2018 (арк. спр. 60).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання.

За приписами частини першої статті 255 КАС України (тут і надалі положення КАС України, в редакції, що була чинною на час винесення постанови суду від 13.12.2017) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 256 КАС України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Згідно із частиною другою статті 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Вищевказані положення збережені й у Кодексі адміністративного судочинства України, в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Так, відповідно до частини першої, другої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обовязковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Частинами першою та сьомою статті 235 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Статтею 236 КЗпП України визначено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно із статтею 65 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З вищевикладеного слідує, що законодавцем момент виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі пов'язаний з моментом видання відповідного наказу та внесенням відповідного запису до його трудової книжки.

У свою чергу, негайність виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов'язкового і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні. Таке рішення суду вказує на обовязок, а не на право роботодавця не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення незалежно від відкриття виконавчого провадження видати наказ або розпорядження про поновлення такого працівника на роботі та внести відповідний запис до трудової книжки.

З огляду на викладені норми права та вищеописані матеріали справи, зважаючи, що судове рішення про поновлення ОСОБА_1 постановлено 13.12.2017, наказ про виконання рішення суду винесений відповідачем 19.01.2018, а запис до трудової книжки позивача про поновлення її на роботі за судовим рішенням внесений тільки 23.01.2018, суд погоджується з твердженнями позивача щодо наявності з боку відповідача затримки у виконанні судового рішення.

Разом з тим, з огляду на те, що під час оголошення вступної та резолютивної частини постанови суду від 13.12.2017 представник відповідача був відсутній, копію постанови суду отримано відповідачем тільки 23.12.2017, відсутність в матеріалах справи доказів, що Київській митниці ДФС про прийняте судове рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді стало відомо до дня отримання його копії, суд дійшов висновку, що обовязок відповідача щодо виконання судового рішення виник з моменту, як йому стало відомо про існування такого рішення - з 23.12.2017.

Твердження представника відповідача про те, що відповідач не зволікав у виконанні рішення суду та одразу після отримання вимоги державного виконавця розпочав підготовку проекту наказу для виконання рішення суду, в ході якої дізнався, що ОСОБА_1 може приступити до роботи тільки з 23.01.2018 суд вважає безпідставними та до уваги не приймає з огляду на таке.

По-перше, обовязок відповідача щодо виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, з якої її незаконно звільнено, виник не з моменту отримання вимоги державного виконавця, а з моменту одержання належним чином засвідченої копії судового рішення.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначений обовязок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі. У випадку невиконання цього обов'язку добровільно, рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку. Тобто законодавцем визначено 2 шляхи негайного виконання судового рішення добровільно або у примусовому порядку.

Відповідач наголошує, що ним негайно виконано судове рішення, одразу після отримання вимоги державного виконавця, тобто у примусовому порядку. Разом з тим відповідач жодним чином не зазначає, з яких підстав ним не виконаний такий обовязок у добровільному порядку.

Суд також зауважує, що обовязок відповідача щодо виконання судового рішення про поновлення працівника на роботі не є похідним від дій працівника (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), якого поновлено на роботі.

По-друге, відповідачем суду не надано жодних доказів, що ОСОБА_1 у належний спосіб ознайомлено з наказом Київської митниці ДФС від 19.01.2018 № 19-ос «Про виконання рішення суду» та позивач свідомо ухилялася від його виконання, чим перешкоджала відповідачу своєчасно виконати судове рішення.

Зважаючи на вищевикладене, судом встановлено, що періодом затримки у виконанні постанови суду від 13.12.2017 у справі № 812/1147/17 про поновлення ОСОБА_1 на посаді з вини відповідача є період з 24.12.2017 до 22.01.2018 включно.

За таких обставин вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо несвоєчасного поновлення ОСОБА_1 на роботі є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за затримку у виконанні судового рішення у період з 14.12.2017 по 22.01.2018 у сумі 6218,00 грн, суд зазначає таке.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок).

Згідно з пунктом 2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Пунктом 3 Порядку визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату.

Відповідно до пункту 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

За даними відповідача ОСОБА_1 протягом останніх двох місяців (червня-липня 2017 року), що передували її звільненню, не працювала, оскільки за наказом Київської митниці ДФС від 05.05.2017 № 134 була відсторонена від виконання посадових обовязків на час здійснення дисциплінарного провадження. З 25.07.2017 по 02.08.2018 ОСОБА_1 перебувала на лікарняному. Вказані обставини підтверджені копією наказу та табелю обліку робочого часу (арк. спр. 124-125, 126-130).

Оскільки протягом останні двох місяців перед звільненням ОСОБА_1 не працювала, за приписами пункту 2 Порядку розрахунок середньоденної зарплати позивача слід здійснювати, виходячи з двох попередніх місяці квітень та травень 2017 року.

За даними довідки відповідача від 12.03.2018 № 56 про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 по 31.05.2017, у квітні 2017 року: фактично відпрацьовано 16 робочих днів, оклад 2032,06 грн, спеціальне звання 73,89 грн, надбавка за вислугу років 1016,03 грн, доплата за роботу в нічний час 107,48 грн, премія 750,00 грн; у травні 2017 року фактично відпрацьовані дні відсутні, заробітна плата не нараховувалась (арк. спр. 94).

Керуючись вищеописаними положеннями Порядку, виходячи з заробітної плати позивача у квітні 2017 року - 3979,46 грн, кількості робочих днів у квітні 16, судом визначено розмір середньоденної заробітної плати 248,71 грн.

Судом також встановлено, що кількість робочих днів у періоді затримки з 24.12.2017 по 22.01.2018 включно становить 18 робочих днів, у тому числі у грудні 2017 року 4, у січні 2018 року 14.

Відповідно, середній заробіток за час затримки у виконанні судового рішення про поновлення позивача на роботі за період з 24.12.2017 по 22.01.2018 складає 4476,78 грн (248,71 грн х 18).

Твердження відповідача, що середньоденна заробітна плата позивача складає 219,28 грн суд вважає безпідставними, оскільки, у довідці не наведений розрахунок такого розміру середньоденної заробітної плати, відповідно, суд позбавлений можливості перевірити його правильність. Крім того, виходячи з відомостей, зазначених у довідці від 12.03.2018 № 56, судом встановлено, що відповідачем розмір середньоденної заробітної плати розрахованих без дотримання вимог Порядку.

Також, слід зазначити, розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 перед її звільненням, визначений Луганським окружним адміністративним судом та погоджений Донецьким апеляційним адміністративним судом під час розгляду справи № 812/1147/17 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, визнання недійсним запису у трудовій книжці, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, збігається із розміром середньоденної заробітної плати, розрахованим по даній справі.

Твердження відповідача на необхідність зменшення розміру середнього заробітку за час затримки у виконанні судового рішення на заробіток позивача за місцем роботи на посаді агента митного оформлення митно-брокерського відділу ТОВ «Еколь Логістик» у відповідності з пунктом 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» суд вважає помилковими, оскільки викладені в цій постанові роз'яснення були зроблені з урахуванням вимог закону, зокрема частини третьої статті 117 КЗпП України, яку виключено на підставі Закону України № 3248-15 від 20 грудня 2005 року «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України».

Верховним судом України неодноразово висловлювалась правова позиція з даного питання, зокрема у постановах від 25 травня 2016 року у справі № 6-511цс16 та від 22 листопада 2017 року у справі № 6-1660цс16. Так, Верховний суд України зазначав, що відповідно до статті 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено жодних підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що вимога позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку виконання постанови суду підлягає задоволенню в частині стягнення середнього заробітку за період з 24 грудня 2017 року по 22 січня 2018 року у розмірі 4476,78 грн з відповідним відрахуванням установлених законом податків та інших обовязкових платежів.

Питання про розподіл судових витрат за приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнена.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: 92400, Луганська область, селище міського типу Троїцьке, вулиця Зоряна, будинок 3, РНОКПП НОМЕР_1) до Київської міської митниці ДФС (місцезнаходження юридичної особи: 03124, місто Київ, Соломянський район, бульвар Гавела Вацлава, будинок 8 А, ідентифікаційний код в ) про визнання протиправною бездіяльності щодо несвоєчасного поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Київської міської митниці ДФС щодо несвоєчасного виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року у справі № 812/1147/17 про поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Стягнути з Київської міської митниці ДФС (місцезнаходження юридичної особи: 03124, місто Київ, Соломянський район, бульвар Гавела Вацлава, будинок 8 А, ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: 92400, Луганська область, селище міського типу Троїцьке, вулиця Зоряна, будинок 3, РНОКПП НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року у справі № 812/1147/17 про поновлення ОСОБА_1 на роботі у періоді з 24 грудня 2017 року по 22 січня 2018 року у сумі 4476,78 грн (чотири тисячі чотириста сімдесят шість гривень 78 коп.) з відповідним відрахуванням установлених законом податків та інших обовязкових платежів.

У задоволенні вимоги про стягнення з Київської міської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року у справі № 812/1147/17 про поновлення ОСОБА_1 на роботі у періоді з 14 грудня 2017 року по 23 грудня 2017 року у сумі 1741,22 грн відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_2