Справа № 804/5386/17
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2018 рокусправа № 804/5386/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

суддя - доповідач: Олефіренко Н.А.

судді: Шальєвої В.А. Білак С.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.

За участю представників:

Позивача ОСОБА_1 ( довіреність від 07.12.2017 року № 14-524)

Відповідача ОСОБА_2 ( довіреність від 11.01.2018 року № 303/9)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 р. (суддя Конєва Світлана Олександрівна) в адміністративній справі № 804/5386/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 17.07.2017р., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» звернулося з позовом про визнання протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17.07.2017року яке винесене Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем було проведено документальну позапланову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства України по взаємовідносинах позивача у листопаді, грудні 2016року, січні 2017року з контрагентами ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «БРЯНКІВСЬКА ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ», ТОВ«ІНТЕРКОАЛТРЕЙДИНГ», ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ», ТОВ «УКТ-МЕТ АЛЬЯНС», ТОВ «ПРАЙД КОМПАНІ», ТОВ «ЛОМТРЕЙД», ТОВ «Будівельна компанія «Метком Інвест», ТОВ «БАЛКЕР»,ТОВ «Моноліт Люкс», ТОВ «Тателектромаш-Сервіс», ПП «ТЕХ-МАШ», ТОВ «ІТ-Бізнес Груп», ТОВ «Добре тепло», ТОВ «Крост» за результатами якої був складений акт №68/28-10-54-02/24432974 від 03.07.2017р. на підставі якого було винесене оспорюване податкове повідомлення-рішення № від 17.07.2017року за яким позивачеві було зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на 44289419,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 22144709,50 грн.

Позиція позивача обґрунтована тим, що спірне податкове повідомлення рішення винесене на підставі висновків, які є надуманими, безпідставними та необґрунтованими, зробленими без урахування всіх обставин та не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства України, оскільки висновки посадових осіб відповідача про те, що господарські операції між позивачем та його контрагентами не мали реального характеру ґрунтуються лише на припущеннях податкового органу, а саме: на порушеннях, які ймовірно, допущені іншими платниками податків по ланцюгу постачання; на недоліках у заповненні окремих граф наданих до перевірки документів; не надання позивачем документів ( зокрема, дозволів та ліцензій), які і не можуть знаходитися у позивача, оскільки такі документи знаходяться у осіб, яким вони видаються відповідними державними органами та ці документи не є документами первинного бухгалтерського обліку позивача.

Щодо посилань відповідача на кримінальне провадження, які нібито відкриті стосовно контрагентів позивача, то відповідач в акті не наводить жодної інформації про існування вироків, якими встановлені факти вчинення кримінального правопорушення саме посадовими особами позивача та сам факт внесення до ЄРДР кримінальних проваджень щодо контрагентів позивача та інших суб'єктів господарювання з якими позивач не вступав у договірні відносини не може свідчити про автоматичне позбавлення позивача права на формування податкового кредиту за такими операціями, відсутні також відомості в акті і про підозрюваних чи обвинувачених осіб у вчиненні кримінальних правопорушень та інформація щодо причетності позивача до таких правопорушень.

Також в акті відсутні і докази того, що позивач не отримував товарів, робіт/послуг від своїх контрагентів та вказані господарські операції не призвели до жодних змін у майновому стані позивача або того, що позивач своїми діями допустив порушення податкового законодавства.

Висновки податкового органу грунтуються лише на припущеннях, а певні недоліки у оформленні первинних документів у вигляді не заповнення деяких граф не може бути підставою для визнання господарських операцій безтоварними за умови наявності інших документів, які підтверджують факт реальності господарських операцій, зокрема, таких як договори, рахунки на оплату, рахунки-фактури, акти приймання-передачі вугільної продукції, ТТН, в тому числі залізничні накладні, видаткові накладні, прибуткові ордери, акти виконаних робіт, акти приймання виконаних підрядних робіт, акти приймання поставлених матеріалів, специфікації, довідки про вартість виконаних робіт та інші первинні документи.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 17.07.2017року.

На рішення суду надійшла апеляційна скарга за змістом якої встановлено, що за висновками акту перевірки від 03.07.2017 року було встановлено порушення позивачем вимог п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України внаслідок чого було завищено суми податкового кредиту по ПДВ та завищено суму ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню на загальну суму 44 289 418 грн. 97 коп. через відсутність реально вчинених господарських операцій по взаємовідносинах позивача з контрагентами: ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «БРЯНКІВСЬКА ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ», ТОВ «ІНТЕРКОАЛТРЕЙДИНГ», ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ», ТОВ «УКТ-МЕТ АЛЬЯНС», ТОВ «ПРАЙД КОМПАНІ», ТОВ «ЛОМТРЕЙД», ТОВ «Будівельна компанія «Метком Інвест», ТОВ «БАЛКЕР»,ТОВ «Моноліт Люкс», ТОВ «Тателектромаш-Сервіс», ПП «ТЕХ-МАШ», ТОВ «ІТ-Бізнес Груп», ТОВ «Добре тепло», ТОВ «Крост» у зв'язку з тим, що позивачем не були надані до перевірки сертифікати вугільного концентрату, журналів обліку оформлення перепусток на ввезення ТМЦ на територію заводу, доручень на отримання ТМЦ, видаткові накладні, залізничні транспортні накладні заповнені не у повному обсязі, а саме: відсутня відмітка календарного штемпеля (дата) на залізнично-транспортних накладних (прибуття вантажу, видачі вантажу, позначка на ЗТН); у акті приймання-передавання вугільної продукції відсутні печатка та підпис представника покупця), крім того, вказані акти на ЗТН мають розбіжності, що, на думку посадових осіб відповідача, свідчить про відсутність фактичного отримання товару позивачем від ТОВ «ТБ «Брянківська вугільна компанія». Також за аналізом баз даних ДФС було встановлено неможливість здійснення виробництва концентрату вугільного марки К ТОВ «Антрацитпром», яке в подальшому було реалізовано ТОВ «ТБ БВК» та в подальшому поставлено на адресу позивача у зв'язку з відсутністю належних для виробництва основних засобів та виробничих потужностей. Окрім того, встановлено, що по ТОВ «ТБ «Брянківська вугільна компанія» проводиться кримінальне провадження за яким вказане підприємство є «транзитером» по реалізації незаконно видобутого на непідконтрольній території вугілля на адресу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та встановлено, що ТОВ «ТБ БВК» не входить до переліку суб'єктів господарювання яким надано право перевозити товари (концентрат вугільний) з непідконтрольної території на адресу позивача, що свідчить про не підтвердження переміщення (транспортування) продукції по ланцюгу постачання. Також, на думку перевіряючих, по взаємовідносинах між позивачем та ТОВ «ІНТЕРКОАЛТРЕЙДИНГ» по постачанню позивачу вугілля марки АКО, АС, Ш у залізничних накладних не заповнені графи 53,57,56, до перевірки не надано накладні на маршрут або групу вагонів, в яких відображаються тарифні відмітки, не надана дорожня відомість на маршрут, надані до перевірки посвідчення якості видані не виробником, не надано до перевірки підтверджуючі документи, яким чином на ТОВ «ГОФ Антрацит» надане вугілля для дослідження. Із наведеного відповідачем встановлено, що ТОВ «ІНТЕРКОАЛТРЕЙДИНГ» та інші підприємства по ланцюгу постачання вугілля марки АКО (25-100) марки АС (6-13), марки АШ (0-6) не входить до переліку суб'єктів господарювання, яким надано право перевозити товари з непідконтрольної території на адресу позивача, що свідчить про не підтвердження переміщення (транспортування) продукції від ТОВ «ІНТЕРКОАЛТРЕЙДИНГ» по ланцюгу постачання. Окрім того, встановлено, що головним слідчим управлінням МВС України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом розтрати бюджетних коштів службовими особами ДП «Вугілля України», ДП «Антрацит» та інших підприємств вугільної галузі. Зроблені також висновки про те, що надані до перевірки документи не засвідчують факт здійснення ремонтних робіт ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ» для позивача, а саме: обробка поверхневих дефектів металу та не може підтверджувати реальність та товарність взаємовідносин між позивачем та ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», а тому вважає, що факт здійснення поставки послуг не доведено. Також, відповідач вказує і на те, що ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ» проводиться кримінальне провадження, яке задіяне у схемах ухилення від сплати податків та формує податковий кредит за рахунок підприємств з ознаками «фіктивності». По взаємовідносинах позивача з ТОВ «УКР-МЕТ АЛЬЯНС» частина документів оформлені з порушенням діючого законодавства, а саме: не заповнені графи у залізничних накладних, не надано документів щодо оприбуткування та списання металобрухту, послуг на його транспортування та охорону у виробництві, не надано до перевірки довіреність на ім'я повіреного, приймально-здавальних актів за форми №69, копії документів, які підтверджують надання послуг експедиторами, розрахунки вартості перевезення металобрухту з використанням вагонів українських приватних компаній, акти про походження брухту та інші документи. У ході дослідження ланцюга формування податкового кредиту встановлено, що постачальником залізничних послуг та послуг з організації перевезення вантажу на адресу ТОВ «ТЕК «УКК-ТРАНС» є ПАТ «Укрзалізниця». З наведеного, зроблено висновок, що неможливо підтвердити факт реальності операцій із придбання металобрухту ТОВ «УКР-МЕТ АЛЬЯНС» у постачальників-контрагентів, а також подальшу його реалізацію позивачу. По взаємовідносинах позивача з ТОВ «ПРАЙД-КОМПАНІ» у ТТН не заповнені графи: посвідчення водія, пункт навантаження ТМЦ/товару, пункт розвантаження ТМЦ/товару, перетин КПП, у прибуткових ордерах відсутні печатки складу, ПІБ і підпис відповідального, до перевірки також не надано доручень на отримання товару, сертифікату походження алюмінію, журнал обліку перепусток на ввезення ТМЦ на територію заводу, заявки, листи працівників, інші документи, зокрема доповідні, дозволи, акти у зв'язку з чим неможливо встановити фактичний рух ТМЦ/товару від постачальника до покупця позивача. Окрім того, по ТОВ «ПРАЙД-КОМПАНІ» до ЄРДР внесені кримінальні провадження за якими встановлено, що вказаний контрагент мав взаємовідносини з фіктивним контрагентами. Також по взаємовідносинах позивача з ТОВ «ЛОМТРЕЙД», з ТОВ «БК Метком Інвест», ТОВ «БАЛКЕР», з ТОВ «Моноліт Люкс», з ПП «ТЕХ-МАШ», з ТОВ «ІТ ОСОБА_3», з ТОВ «Добре тепло», з ТОВ «Крост» не надано ряду аналогічних документів.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просить суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

В судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла наступного.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що у період з 18.04.2017року по 23.06.2017рокуконтролюючим органом була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з питань дотримання вимог податкового законодавства України по взаємовідносинах за листопад, грудень 2016року ТОК «БРЯНКІВСЬКА ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ», ТОВ«ІНТЕРКОАЛТРЕЙДИНГ», ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ», ТОВ «УКТ-МЕТ АЛЬЯНС», ТОВ «ПРАЙД КОМПАНІ», ТОВ «ЛОМТРЕЙД», ТОВ «Будівельна компанія «Метком Інвест», ТОВ «БАЛКЕР»,ТОВ «Моноліт Люкс», ТОВ «Тателектромаш-Сервіс», ПП «ТЕХ-МАШ», ТОВ «ІТ-Бізнес Груп», ТОВ «Добре тепло», ТОВ «Крост» за результатами якої складено акт №68/28-10-54-02/24432974 від 03.07.2017р. за висновками якого було встановлено порушення позивачем п.44.1 ст.44, п.п. «а» п.198.1 та абзаців першого і другого п.п.198.3 ст.198 п.200.1,п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України; п.п.14.1.18 п.14.1 ст.14, п.200.4, ст.200 ПК України, що призвело до завищення суми податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму ПДВ у розмірі 44289418,97 грн., а також до завищення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на загальну суму 44289418,97 грн. за листопад, грудень 2016року та січень 2017року.

На підставі акту перевірки, контролюючим органом 17.07.2017року прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В1» № за яким позивачеві було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість усього на суму 44289419 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції 22144709,50 грн.

Порушення, на думку контролюючого органу полягало, в п.44.1 ст.44, п.п. «а» п.198.1 та абзаців першого і другого п.п.198.3 ст.198 п.200.1,п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту на загальну суму ПДВ у розмірі 44289418,97 грн.; завищення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на загальну суму 44289418,97 грн.,у тому числі за листопад, грудень 2016р., за січень 2017р.,були обставини встановлення посадовими особами контролюючого органу нереальності господарських операцій позивача із 14-ма вищенаведеними контрагентами позивача що стосуються постачання товарів(робіт), надання послуг, виконання робіт за укладеними із вказаними контрагентами договорами, а саме: не встановлення відповідачем повного ланцюгу постачання того чи іншого товару, аж до виробників, не доведення реальності господарських операцій позивачем зроблено висновок відповідачем і щодо господарських операцій позивача з поставки вугілля на адресу позивача контрагентом ТОВ «ІНТЕРКОАЛТРЕЙДИНГ» також з підстав не надання до перевірки позивачем ряду первинних документів, зокрема: журналів обліку оформлення перепусток на ввезення ТМЦ на територію заводу; доручень на отримання ТМЦ; видаткових накладних; розрахунки платежів за кв., вартість провізної плати, вартість охорони при відправленні та при видачі додаткова вартість провізної плати, вивантаження, зважування, зберігання за кількість діб; не надано дорожньої відомості на маршрут або групу вагонів; недоведеності реальності позивачем господарських операцій також встановлено посадовими особами відповідача і з іншими контрагентами, що наведені у акті перевірки від 03.07.2017року шляхом проведення аналізу бази ДФС та виявлення недоліків щодо складання первинних документів саме не позивачем, а його контрагентами; виявлено недоліки щодо заповнення окремих граф у первинних бухгалтерських документах, зокрема, недоліки у заповненні залізничних транспортних накладних(відсутня дата прибуття та відвантаження вантажу, позначка довіреність на залізнично-транспортній накладній; в акті приймання-передачі вугільної продукції відсутні печатка та підпис представника покупця; у актах приймання-передавання вугільної продукції та залізнично-транспортних накладних мають місце розбіжності у зазначенні номерів вагонів), у актах виконаних робіт відсутність розшифровки вартості охоронних послуг, відсутності розрахунку загальновиробничих витрат, відсутності печаток того чи іншого департаменту АрселорМітал, печаток підприємства на прибуткових ордерах та інше; не надання позивачем до перевірки ряду додаткових документів, зокрема, товарно-транспортних накладних, шляхових листів, тощо, що підтверджують транспортування товарів; не надано сертифікатів якості (відповідності) товару; не надано відповідних дозволів контрагентів позивача; не надано документів щодо проходження через контрольно-пропускні пункти працівників контрагентів та техніки контрагентів-постачальників на територію ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»; ліцензій, дозвільних документів контрагентів позивача та інших документів, які зазначені в акті перевірки, які, на думку перевіряючи є документами первинного бухгалтерського обліку.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ні актом перевірки, ні в ході судового розгляду справи судом не встановлено відсутності у позивача податкових накладних по взаємовідносинах позивача з його контрагентами у спірний період при здійсненні фінансово-господарських операцій за наведеними у акті перевірки господарськими операціями. Таким чином, отримання позивачем податкових накладних від його 14 контрагентів, які були зареєстровані контролюючим органом у Єдиному реєстрі податкових накладних є підставами для включення їх до податкового кредиту з податку на додану вартість протягом звітного періоду згідно до вимог ст.198 ПК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлено, що перевіркою не визнано здійснення господарських операцій за листопад, грудень 2016 року, січень 2017 року з контрагентами: ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «БРЯНКІВСЬКА ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ», ТОВ«ІНТЕРКОАЛТРЕЙДИНГ», ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ», ТОВ «УКТ-МЕТ АЛЬЯНС», ТОВ «ПРАЙД КОМПАНІ», ТОВ «ЛОМТРЕЙД», ТОВ «Будівельна компанія «Метком Інвест», ТОВ «БАЛКЕР»,ТОВ «Моноліт Люкс», ТОВ «Тателектромаш-Сервіс», ПП «ТЕХ-МАШ», ТОВ «ІТ-Бізнес Груп», ТОВ «Добре тепло», ТОВ «Крост», чим порушено порядок складення бухгалтерських документів та фінансової звітності, що призвело до заниження позивачем доходів та завищення податкового кредиту при придбанні у вказаних контрагентів ТМЦ та робіт.

Обґрунтовуючи свою позицію, контролюючий орган посилається на податкову інформацію, що надійшла від органів державної фіскальної служби за місцем реєстрації контрагентів, на підставі якої встановлена неможливість реального здійснення господарської діяльності зазначеними підприємствами.

Отже, за висновком контролюючого органу між позивачем та вказаними контрагентами не відбулось реальних фінансово-господарських відносин; дійсний зміст задекларованих операцій полягав лише в документальному оформленні ланцюгового руху, що призвело до одержання платником необґрунтованої податкової вигоди у вигляді податкового кредиту та заниження доходів підприємства в істотному розмірі.

Між тим, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів вважає вказані висновки контролюючого органу необґрунтованими, виходячи з наступного.

Колегія суддів зазначає, що предметом доказування в даній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит з податку на додану вартість та відображення доходів та витрат у фінансовій звітності; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит з податку на додану вартість та формування витрат.

Наслідки в податковому обліку платника податків створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту укладених платником податку договорів.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Тому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (в редакції з 01.01.2015 року) об'єктом оподаткування податку на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III Податкового кодексу України.

Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, доходи - збільшення економічних вигод у вигляді надходження активів або зменшення зобов'язань, які призводять до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

Фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансовий стан, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Фінансова звітність складається з балансу (звіту про фінансовий стан), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) (далі - звіт про фінансові результати), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності.

У Звіті про фінансові результати розкривається інформація про доходи, витрати, прибутки і збитки, інший сукупний дохід та сукупний дохід підприємства за звітний період.

Джерелом відомостей для заповнення Звіту про фінансові результати є дані регістрів бухгалтерського обліку, що містять інформацію про доходи, витрати, прибуток, збитки та сукупний дохід.

Відповідно до п. 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що формування витрат обумовлено фактичним придбанням товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності, а обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За змістом п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Приписи даної норми кодексу кореспондують положенням абз.1 п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, згідно з якими на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Абзацами 1 та 2 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України також передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (абз.1 п.201.10 ст.201). Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (абз.2 п.201.10 ст.201).

Таким чином, норми податкового законодавства пов'язують виникнення права платника податку на податковий кредит з наявністю зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної. Однак, наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до законодавства необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих постачальниками податкових накладних, не є безумовною підставою для обрахування податкового кредиту по ПДВ, якщо податковий орган доведе, що відомості, які містяться в таких документах, не відповідають дійсності, як у випадку нездійснення самих операцій.

Обов'язковою ж умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Колегією суддів встановлено, що фінансово-господарські відносини позивача з ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «БРЯНКІВСЬКА ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ», ТОВ«ІНТЕРКОАЛТРЕЙДИНГ», ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ», ТОВ «УКТ-МЕТ АЛЬЯНС», ТОВ «ПРАЙД КОМПАНІ», ТОВ «ЛОМТРЕЙД», ТОВ «Будівельна компанія «Метком Інвест», ТОВ «БАЛКЕР»,ТОВ «Моноліт Люкс», ТОВ «Тателектромаш-Сервіс», ПП «ТЕХ-МАШ», ТОВ «ІТ-Бізнес Груп», ТОВ «Добре тепло», ТОВ «Крост» ґрунтувалися на підставі договірних відносин з поставки товарів та робіт .

На підтвердження виконання умов укладеного договору позивачем надано наступні первинні бухгалтерські та інші документи: копії укладених договорів, копії первинних бухгалтерських документів, докази руху активів позивача, копії договорів, копії рахунків з актами та довідками про вартість виконаних робіт, копії актів приймання-передавання вугільної продукції, копії рахунків на оплату, копії рахунків-фактур з прибутковими ордерами, видаткові накладні та податкові накладні, копії листів на приймання та вивантаження товару, копії рахунків з довідкою, договірною ціною, розрахунками, актами, відомостями ресурсів та реєстром виконаних робіт, копії актів приймання поставленого обладнання, специфікацією прийому-передачі обладнання, копії рахунків з актами приймання-здачі виконаних робіт, копії рахунків-фактур з накладними, копії товарно-транспортних накладних, копії рахунків з актами, копії рахунків з довідками, специфікації, акти про виконані підрядні роботи, акти на виконання робіт за транспорті витрати та інші первинні бухгалтерські документи.

Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованим доводи апеляційної скарги про відсутність доказів навантажувально-розвантажувальних робіт.

Доводи про відсутність печаток на прибуткових ордерах, колегія суддів вважає необґрунтованим оскільки у відповідності до вимог чинного законодавства наявність печатки юридичної особи на вищевказаних документах є не обов'язковою, а тому зазначення вказаної обставини як порушення норм податкового законодавства позивачем є безпідставним.

Вказані та досліджені судом документи спростовуються доводи контролюючого органу про відсутність доказів транспортування товару від постачальника до покупця, як підставу відсутності реального характеру вказаних господарських операцій.

Колегія суддів вважає такі висновки контролюючого органу безпідставними та необґрунтованими, оскільки чинним законодавством України на платника податків не покладено обов'язку перевірки дотримання вимог податкового законодавства особами, з якими платник не має жодних правових відносин. Також податкове законодавство не ставить в залежність право платника на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб, і фактичної сплати такими особами податку до бюджету. Якщо особа не виконала своїх зобов'язань по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Контрагенти позивача під час здійснення господарських операцій та складення первинних документів були зареєстровані як юридичні особи, на момент проведення фінансово-господарської операції були платниками податків, а тому мали право здійснювати господарську діяльність шляхом укладення договорів.

Колегією суддів також встановлено, що податкові накладні, які виписані вищевказаними контрагентами позивача, відповідають вимогам ст.201 Податкового кодексу України та належним чином зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних .

На підтвердження зміни майнового стану в результаті здійснення господарських операцій з вищевказаними контрагентами позивачем до матеріалів справи надані платіжні доручення та банківські виписки про перерахування коштів на рахунок постачальників.

Всі надані до матеріалів справи документи за спірними договорами підтверджують і розкривають суть господарських операцій з поставки товарів (робіт), їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності обовязкових реквізитів первинних документів, відсутності в актах виконаних робіт одиниць виміру та обсягів виконаних робіт, оскільки в наданих позивачем до суду первинних документах конкретизовано, які саме роботи були виконані (зміст та обсяг господарської операції) із зазначенням їх вартості (вартісний вираз), годин виконання робіт (одиниця виміру господарської операції), конкретизовано вид та опис виконаних робіт, що надає можливість встановити зміст та обсяг господарської операції і факт використання її результатів у господарській діяльності позивача.

Контролюючим органом, у свою чергу, не надано належних доказів та наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не подано жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах недостовірні або суперечливі.

На підставі встановлених вище обставин, колегія суддів зазначає, що висновки податкового органу, які базуються на матеріалах аналізу проведення фінансово-господарських операцій контрагентів позивача з іншими суб'єктами господарювання, не можуть бути належними та допустимими доказами безтоварності спірних господарських операцій, окремі недоліки товарно-транспортних накладних або їх відсутність не підтверджують відсутність руху товару, оскільки предметом дослідження є договори поставки товару (робіт), а не перевезення, підтвердження законного джерела походження товарів також не обумовлено вимогами податкового законодавства як підстава для включення до витрат чи податкового кредиту сум по операціях з придбання товарів (робіт) та не є безумовним підтвердженням нереальності господарських операцій.

Таким чином, на підставі наведених доказів, оцінка яким надана з дотриманням положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку, що господарські операції між позивачем та його контрагентами фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими та іншими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняють реальні зміни майнового стану підприємства, що підтверджує наявність руху його активів.

Щодо посилання відповідача в акті перевірки на кримінальне провадження, які нібито відкриті стосовно контрагентів позивача колегія суддів зазначає наступне.

Відповідач в акті не наводить жодної інформації про існування вироків, якими встановлені факти вчинення кримінального правопорушення саме посадовими особами позивача та сам факт внесення до ЄРДР кримінальних проваджень щодо контрагентів позивача та інших суб'єктів господарювання з якими позивач не вступав у договірні відносини не може свідчити про автоматичне позбавлення позивача права на формування податкового кредиту за такими операціями, відсутні також відомості в акті і про підозрюваних чи обвинувачених осіб у вчиненні кримінальних правопорушень та інформація щодо причетності позивача до таких правопорушень.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що дотримання презумпції невинуватості є одним із найважливіших принципів, що істотно впливає на правове становище громадянина в демократичному суспільстві. Конституція України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості (ст. 62): Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243,310, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 р. в адміністративній справі № 804/5386/17- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 21.03.2018 р. та відповідно до ст. 329 КАС України може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складено 22.03.2018 року.

Суддя - доповідач: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак