Справа № 826/23676/15
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 березня 2018 року 11:25 № 826/23676/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К. при секретарі судового засідання Мині І.І. за участі представників сторін: від позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, від відповідача - Драчук О.П., Полуніна Т.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1
до третя особа Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м.Києві Головного державного інспектора Департаменту ДАБІ у м. Києві Полуніної Тетяни Петрівни Київська міська рада
про визнання протиправним та скасування припису, визнання неправомірними дій

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, головного державного інспектора Департаменту ДАБІ у м. Києві Полуніної Тетяни Петрівни, третя особа: Київська міська рада.

Так, в позовній заяві позивач просить суд :

«Визнати неправомірними дії Головного державного інспектора Департаменту ДАБІ у м. Києві Полуніної Т.П. щодо проведення 21.09.2015 р. позапланової виїзної перевірки нежитлових приміщень під магазин, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. О. Бальзака, 63-Б у Деснянському районі м. Києва.

Визнати протиправним та скасувати припис Департаменту державного архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві про усунення порушення у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 25.09.2015 р., складений відносно ОСОБА_1.»

Позовні вимоги мотивовані наступним:

позивача не було повідомлено про проведення перевірки;

акт перевірки було складено не на місці проведення перевірки;

акт перевірки не містить відомостей щодо здійснення позивачем будівельних робіт;

позивач стверджує, що позивачем не проводилися будівельні роботи, натомість, здійснювався ремонт приміщень.

Відповідачами позовні вимоги заперечуються з огляду на правомірність дій та рішень.

Третя особа, в наданих суду поясненнях, стверджує про відсутність підстав для використання позивачем земельної ділянки у зв'язку з закінченням строку дії договору.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами, між позивачем та ОСОБА_5 було 04.04.2014р. укладено договір дарування, на підставі якого позивач набув право власності на нежитлові приміщення під магазин загальною площею 348,9кв.м.

При цьому, згідно вищезазначеного договору, нежитлові приміщення, розташовані за адресою - АДРЕСА_1, належали особі на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Головного управління юстиції в м.Києві 27.02.2014р.

Право власності позивача на вищезазначений об'єкт нерухомого майна підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.11.2014р., та не оспорюється сторонами.

На підставі доручення Державної архітектурно-будівельної інспекції України, головним державним інспектором Департаменту ДАБІ у м. Києві Полуніною Тетяною Петрівною було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на АДРЕСА_1

Відповідно до п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

При цьому, матеріали справи містять звернення щодо можливого порушення вимог містобудівного законодавства, а вимогами вищезазначеного Порядку не передбачено повідомлення про проведення суб'єктів містобудування про проведення позапланової перевірки.

Також, норми вищенаведеного порядку не передбачають обов'язкового складення акту перевірки безпосередньо на місці перевірки, у зв'язку з чим суд вважає безпідставними вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо проведення перевірки.

Щодо вимог про скасування припису, суд відзначає наступне.

За результатами проведеної перевірки відповідачем було складено акт перевірки від 25.09.2015, в якому зазначено про те, що в ході перевірки виявлено порушення.

При цьому акт перевірки містить наступне формулювання :

«встановлено, порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а саме: що гр. ОСОБА_1 виконуються будівельні роботи із реконструкції нежитлових приміщень під магазин на АДРЕСА_1 виконуються без документа, який би надавав право на виконання будівельних робіт, чим порушено ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»».

На підставі вказаного акту відповідачем було 25.09.15р. винесено припис з вимогою:

- з 25.09.2015 зупинити виконання будівельних робіт до усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

- усунути виявленні порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності відповідно до вимог чинного законодавства в термін до 25.11.2015.

Суд вважає вимоги про скасування вищезазначеного припису обґрунтованими, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36 від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії. Отже, вирішення даної справи залежить від доведеності відповідачами здійснення позивачем будівельних робіт.

Так, до матеріалів перевірки відповідачем було додано ксерокопії фотографій, здійснених в приміщенні позивача під час перевірки, та ззовні цього приміщення.

Суд, не вирішуючи питання надання даним фотографіям доказової сили, та не досліджуючи питання правомірності та джерела їх отримання, зауважує, що з даних фотографій вбачається виконання робіт з облаштування внутрішніх перегородок в приміщенні, та обшиття стін, які вже існують, утеплювачем.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було надано технічні паспорти на приміщення позивача від 29.04.2015р. ( а.с 148-150) та від 25.11.2015р. (а.с. 144-147).

Відповідно до абзацу другого пункту 2 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 466) під будівельними роботами розуміються роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту.

Згідно з термінами та визначеннями понять, ужитих в Державних будівельних нормах А.2.2-3-2012. СКЛАД ТА ЗМІСТ ПРОЕКТНОЇ ДОКУМЕНТАЦІЇ НА БУДІВНИЦТВО, ДБН А.2.2-3-2012, під будівництвом розуміється нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення об'єктів будівництва; об'єктом будівництва - будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси, лінійні об'єкти інженерно- транспортної інфраструктури; будівлями - споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несучоогороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів; новим будівництвом - будівництво будинків, будівель, споруд, їх комплексів, що здійснюється з метою створення об'єктів виробничого і невиробничого призначення, а також лінійних об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури; реконструкцією - перебудова введених в експлуатацію в установленому порядку об'єктів будівництва, яка передбачає удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та проживання, якості послуг, зміну основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність, функціональне призначення, геометричні розміри тощо). Реконструкція передбачає збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об'єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності); технічним переоснащенням - комплекс заходів щодо підвищення експлуатаційних властивостей об'єктів невиробничого призначення, техніко-економічного рівня виробництв, цехів та дільниць на основі впровадження передової техніки та технології, механізації і автоматизації виробництва, модернізації та заміни застарілого і фізично зношеного устаткування новим, більш продуктивним.

Відповідно до абзаців шістдесят дев'ятого - сімдесятого розділу 3.2 «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001р. №127, для громадських та виробничих будівель (приміщень) не належать до самочинного будівництва перепланування, пов'язані зі зміною загальної, основної та допоміжної площі за рахунок демонтування та влаштування перегородок (без порушення несучих конструкцій); збільшення або зменшення площі за рахунок демонтування чи влаштування перегородок (без порушення несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок), комор, утеплення і оздоблення стін.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновків про відсутність доказів здійснення позивачем будівельних робіт з реконструкції, у зв'язку з чим, керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати припис Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у місті Києві від 25.09.2015р. про усунення порушення у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, складений відносно ОСОБА_1

3. В решті позову відмовити.

4. Судові витрати по справі судового збору в сумі 487,20грн. відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м.Києві.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текс рішення складено 29.03.2018.

Суддя С.К. Каракашьян