Справа № 332/6/18
Суддя: Скользнєва Н. Г.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/331/34/2018
Справа № 332/6/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2018 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі Постарнак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місце проживання: 69002, м. Запоріжжя, вул. Глісерна, буд. № 20 «а»АДРЕСА_1) до Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП НП України ОСОБА_2 (адреса для листування: 69057, м. Запоріжжя, вул.. Перемоги, буд. № 96) про скасування постанови серії БР № 056766 від 19 грудня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП НП України ОСОБА_2, в якому позивач просить: скасувати постанову серії БР № 056766 від 19.12.2017р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 2, 3 ст. 140 КпАП України; закрити провадження по справі відносно нього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.12.2017 року о 12 год 00 хв. в м. Запоріжжі по вул. Південне шосе, буд. № 62 «а», відповідачем його було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він під час виконання робіт розмістив автомобіль НОМЕР_1 на проїзній частині та надав схему, де не зазначена вулиця та привязки місцевості проведення робіт, та позначив місце роботи відповідними знаками, чим порушив п.п. 1.5 ПДР.

За твердженням позивача, ці обставини не відповідають дійсності, оскільки 19.12.2017 року він, як працівник Комунального ремонтно-будівельного підприємства «Зеленбуд», отримав завдання щодо обрізки дерев по вулиці Південне шосе. Після отримання завдання, він керуючи службовим автомобілем НОМЕР_1, прибувши на місце виконання робіт з обрізки дерев, розмістив зазначений автомобіль на проїзній частині навпроти будинку № 62 «а» по вул.. Південне шосе в м. Запоріжжі, одночасно відповідно до типової схеми, погодженої з Управлінням Національної поліції України в Запорізькій області, розмістив попереджувальні знаки та відповідні дорожні фішки, після чого разом з іншими працівниками підприємства приступив до виконання службових робіт. На підтвердження зазначених обставин надав копії відповідних документів.

Порушення п.п.1.5 ПДР він не вчиняв, оскільки при розміщенні автомобілю на проїзній частині для виконання службового завдання він керувався схемою, погодженої з Управлінням Національної поліції України в Запорізькій області.

Позивач ОСОБА_1 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у матеріалах справи доказах, зазначивши, що позов підтримує та просить суд його задовольнити.

Інспектор відділу безпеки дорожнього руху УПП м. Запоріжжя ДПП НП України ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення № 69 6, відповідно до якого уповноважена особа відповідача «Бескровна» отримала 14 березня 2018 року копію ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду від 07.03.2018р. із зазначенням дати та часу розгляду справи. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від нього до суду не надходило.

Обовязку щодо подачі відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України, і всіх доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, у строк, зазначений в ухвалі суду від 22.02.2018р. року не виконав.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 передано на розгляд до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя. (а.с. 13-14)

19 лютого 2018 року зазначена справа надійшла до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя. (а.с. 17)

Ухвалою суду від 23 лютого 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху на підставі статті 169 КАС України, та наданий десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви. (а.с. 20-21)

06 березня 2018 року позивач ОСОБА_1, шляхом подання до суду: уточненої позовної заяви, письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, недоліки позовної заяви усунув. (а.с. 24-29)

Ухвалою суду від 07 березня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено до розгляду. (а.с. 30-31)

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п.1 ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» : - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об»єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності відповідача не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи відсутність повідомлень належним чином повідомленого відповідача про причини неявки в судове засідання, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів.

Приймаючи до уваги заяву позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що згідно постанови БР № 0566766 про адміністративне правопорушення від 19 грудня 2017 року, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за те, що 19.12.2017 року о 12 год 00 хв. в м. Запоріжжі по вул. Південне шосе, буд. № 62 «а», ОСОБА_1 під час виконання робіт розмістив автомобіль НОМЕР_1 на проїзній частині та надав схему, де не зазначена вулиця та привязки місцевості проведення робіт, та позначив місце роботи відповідними знаками, чим порушив п.п. 1.5 ПДР. (а.с. 4)

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі по тексту - Правила), КАС України, КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію».

У відповідності до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89,частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110,частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117,частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, пята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і пята статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126,частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга тапята статті 133, частини третя, шоста, восьма, девята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137,частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178,статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Згідно ч.1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.9 КпАП України, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна /умисна або необережна/ дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 140 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою Закону настає за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об'єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування .

Відповідно до ч. 2 ст. 140 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою Закону настає за порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів

За змістом загальних положень ПДР України дорожні роботи це роботи, пов'язані з будівництвом, реконструкцією, ремонтом чи утриманням автомобільної дороги (вулиці), штучних споруд, споруд дорожнього водовідводу, інженерного облаштування, встановленням (ремонтом, заміною) технічних засобів організації дорожнього руху.

Про проведення дорожніх робіт попереджає дорожній знак, який встановлюється перед місцями проведення будь-яких робіт на дорозі на відстані 10-15 м від місця проведення робіт.

Відповідно до положень ПДР України тимчасові дорожні знаки розміщуються на переносних пристроях, дорожньому обладнанні або закріплюються на щиті з фоном жовтого кольору і мають перевагу перед постійними дорожніми знаками.

ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» встановлює загальні вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць, населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху. Ним закріплено вимогу щодо обовязку після виконання робіт застосовувати охоронні заходи встановлення знаків.

Відповідачем не надано доказів, на підставі яких ним було прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, позивачем до матеріалів справи додано копії відповідних документів на підтвердження свої позиції:

- договору № 25/17 від 12 вересня 2017 року, укладеного між Департаментом інфраструктури та благоустрою Запорізької міської ради та Комунальним ремонтно-будівельним підприємством «Зеленбуд», про надання послуг з озеленення та утримання зелених насаджень (Догляд за зеленими насадженнями);

- плану-завдання, як додатку № 2 до договору № 25/17 від 12 вересня 2017 року;

- додаток 1 до договору № 25/17 від 12 вересня 2017 року;

- подорожній лист № 42646 від 19.12.2017р.;

- акт № 278/СВД приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017 року до договору № 25/17 від 12 вересня 2017 року;

- типової схеми, погодженої з Управлінням Національної поліції України в Запорізькій області;

- фото місця проведення робіт з обрізки дерев за 19 грудня 2017 року.

Наявність цих документів свідчить про дотримання позивачем процедури правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Дії суб'єкта владних повноважень щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності при відсутності належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували наявність чи відсутність події адміністративного правопорушення і винність особи у його вчиненні, не можуть вважатися правомірними та порушують принцип презумпції невинуватості, визначений статтею 62 Конституції України. Будь-які сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

У рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1)

За викладених обставин у даній справі відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок обґрунтовували б правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідачами під час прийняття вказаної постанови не враховано відсутність достатніх даних та доказів, що підтверджують вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не перевірено наявність підстав для визнання винним позивача у вчиненні правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність доказів події адміністративного правопорушення, зазначеної в постанові серії БР № 056766 від 19.12.2017 року.

Відповідно до ст.ст. 151, 247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були прокладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи, що відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву та будь-яких достовірних доказів на підтвердження тверджень, вказаних у оскаржуваній постанові суду не надав, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не виконано обов'язку щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на нього статтею 77 КАС України, у зв'язку із чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1.ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно п.2 ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи зазначені вище норми процесуального права суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправною та скасування постанови серії БР № 056766 від 19.12.2017 року із закриттям справи про адміністративне правопорушення через відсутість події такого правопорушення.

Керуючисьст.ст. 5, 6, 10, 19, 90, 241-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: 69002, м. Запоріжжя, вул. Глісерна, буд. № 20 «а»АДРЕСА_1) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 056766 від 19.12.2017р. та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Провадження у справі закрити за відсутності події адміністративного правопорушення.

Повний текст рішення складено 26 березня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в 10-денний строк з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу VII Перехідних Положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

26.03.2018 .