Справа № 2-а-6788/10
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 р. м. ХарківСправа № 2-а-6788/10
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Калиновського В.А.

суддів: Бондара В.О. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Цибуковська А.П.

позивач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 01.12.2017, суддя Майстренко О.М., м. Харків, по справі № 2-а-6788/10

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про роз`яснення постанови суду,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Московського районного суду міста Харкова від 11.05.2011 року позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання діяльності незаконною та зобов'язання вчинення певних дій було задоволено частково, а саме: зобов'язано УПФУ здійснити підвищення пенсії на 12% з 09.05.2011 року відповідно до постанови КМУ від 13.07.2004 року № 894 «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з виплатою недоотриманих сум.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду у Московському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 збільшення розміру пенсії у 3,5 рази з 09.05.2011 року відповідно до постанови КМУ від 27.12.2005 року № 1293 «Про збільшення розмірів пенсій деяким категорія громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з виплатою недоотриманих сум.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова здійснити підвищення розміру пенсії на коефіцієнт 1,011 з 09.05.2011 року відповідно до постанови КМУ від 14.04.2010 року «Про підвищення розмірів пенсій деяким категоріям громадян у зв'язку із зростанням середньомісячної заробітної плати штатного працівника».

В задоволенні інших вимог-відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2011 року постанова Московського районного суду міста Харкова від 11.05.2011 року була залишена без змін. Дана ухвала набрала законної сили.

20.11.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про роз'яснення постанови Московського районного суду міста Харкова від 11.05.2011 року в частині того, чи втратила свою законну силу зазначена постанова суду з 01.01.2012 року у зв'язку із набуттям чинності з 01.01.2012 р. Законом України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" на постанови КМУ від 23.11.2011 року № 1210, та чи закінчився обов'язок управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова по виконанню щодо нього постанови суду від 11.05.2011 р. у справі № 2-а-6788/2011 з 01.01.2012 р. у зв'яку із набуттям чинності зазначеними нормативно-правовими актами.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що пенсія йому виплачується не у відповідності до остаточної постанови та не у порядку, встановленому остаточною постановою.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01.12.2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу повернути до Московського районного суду м. Харкова для розгляду його заяви від 20.11.2017 р. по суті.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті ухвали, норм процесуального права, а саме ст. 170 КАС України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

УПФУ в Московському районі подало відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті ухвали, норм процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для розгляду заяви по суті.

В судове засідання представник відповідача не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, справа розглядається за відсутності представника відповідача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про роз'яснення судового рішення, виходив з того, що підстави, з якими закон пов'язує необхідність роз'яснення судового рішення, відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КАС України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваної ухвали), якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Отже, підставою для роз'яснення судового рішення, є його незрозумілість.

Як зазначено в п. 19 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», в ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Колегія суддів зазначає, що підставою для роз'яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз'ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз'яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тому процесуальна процедура роз'яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання постанови чи ухвали суду. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв'язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.

Колегія суддів звертає увагу на те, що за загальними нормами права, роз'яснення судом ухваленого ним рішення здійснюється насамперед з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

У заяві про роз'яснення рішення зазначається, що саме у рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання. Роз'яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов'язкового характеру.

Враховуючи те, що відсутні чіткі критерії незрозумілості, колегія суддів вважає, що доцільним є роз'яснення судових рішень, зміст резолютивної частини яких сформульовано таким чином, що високою є ймовірність їх неправильного виконання.

Зі змісту заяви позивача про роз'яснення судового рішення вбачається, що позивач фактично не погоджується з тим, що постанова Московського районного суду міста Харкова від 11.05.2011 року виконана по 31.12.2011 р. та по 19.11.2013 р., а за період з 01.01.2012 р. по теперішній час не виконується.

Колегія суддів зазначає, що заява позивача про роз'яснення питання, щодо припинення виконання рішення не може вважатися заявою щодо роз'яснення змісту судового рішення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що фактична не згода позивача з постановою суду також не є підставою для роз'яснення судового рішення, а є правом останнього на оскарження цього рішення до суду апеляційної та касаційної інстанції. Судом встановлено, що позивач таким правом скористався.

Також судом встановлено, що позивач скористався правом на оскарження дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень з приводу виконання постанови Московського районного суду міста Харкова від 11.05.2011 року до Європейського Суду з прав людини, який 24.10.2013 р. прийняв остаточне рішення по справі "Нечипоренко та інші проти України" (заява № 72631/10 та 249 інших заявників), серед яких є і заява позивача за №44587/12. Своїм рішенням Європейський Суд з прав людини зобов'язав державу Україну, зокрема стосовно позивача, виконати постанову Московського районного суду міста Харкова від 11.05.2011 року та виплатити позивачу у якості справедливої сатисфакції еквівалент 2000 євро у тримісячний строк.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заява про роз'яснення судового рішення є такою, що не підлягає задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Московського районного суду м. Харкова від 01.12.2017 року по справі 2-а-6788/10 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 01.12.2017 по справі № 2-а-6788/10 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) В.О. Бондар І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 02.04.2018.