Справа № 338/1298/17
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/1510/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Гінди О. М., Рибачука А. І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2018 року (рішення ухвалене у смт. Богородчани судом у складі головуючого судді Шишка О.А.) у справі № 338/1298/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції, інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції, інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача серії БР №717604 від 17.11.2017 в справі про адміністративне правопорушення, а провадження у справі закрити.

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2018 року позов задоволено.

Скасовано постанову інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 від 17 листопада 2017 року серії БР №717604 в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_1 та провадження у справі закрито.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції, яке в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким позивачу у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що позов судом задоволено безпідставно, без належної оцінки доказів та з обґрунтуванням виключно поясненнями позивача, не підкріплених належними та допустимими доказами, при порушенні вимог ч. 1 ст. 77 КАС України щодо обовязку кожної сторони доводити ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оскільки усі учасники справи в судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, вважаючи, що таку може бути вирішено на підставі наявних в ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

У справі встановлено, що 17.11.2017 інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №717604 у вигляді штрафу за ч.3 ст. 122 КУпАП в розмірі 510 грн.

ОСОБА_1 визнаний винний в тому, що 17.11.2017 о 15.20 год. в м. Івано-Франківську на вул. Шашкевича, керуючи транспортним засобом здійснив стоянку в місці, де його транспортний засіб зробив неможливим рух інших транспортних засобів, чим порушив п. 15.10 (д) ПДР.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач заперечував проти вчинення вказаного правопорушення, а відповідачем не надано суду доказів вчинення правопорушення. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердив, що позивач припаркував свій транспортний засіб з дотриманням вимог правил дорожнього руху. Перешкоди в русі учасникам дорожнього руху створили транспортні засоби, що були припарковані пізніше.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку вказаним відносинам, враховує таке.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП настає в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на пятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 1.3 пункту 1 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пп. «д» п. 15.10 ПДР стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Згідно з п. 1 ст.247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 цього Кодексу органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст.122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.74 КАС України).

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний.

Відповідачем не додано до постанови жодних схем, таблиць, фотоматеріалів, відеоматеріалів чи будь-яких інших доказів, які б свідчили про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_3 підтвердив, що 17 листопада 2017 року був разом із позивачем в м. Івано-Франківську. Свідок зазначив, що позивач припаркував свій автомобіль на вул. Шашкевича, біля будинку № 1 з дотриманням вимог правил дорожнього руху. Перешкоди у русі учасникам дорожнього руху створили транспорті засоби, що були припарковані пізніше.

Таким чином, доказів того, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу в місці, де його транспортний засіб зробив неможливим рух інших транспортних засобів та допустив адміністративне правопорушення за обставин вказаних в оскаржуваній постанові, відповідач суду не надав, доводів ОСОБА_1 не спростував.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначені норми приписують обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечував, з чим не погоджувався відповідач, останній зобов'язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Враховуючи наведене, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, не доведена та не підтверджується належними доказами, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 271, ст. 272, ст. 286, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2018 року у справі № 338/1298/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6