Справа № 804/1827/18
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2018 року Справа № 804/1827/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві, треті особи: головний державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києві Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бучко В.В., ОСОБА_3, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними та скасування постанов, -
13 березня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві, треті особи: головний державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києві Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бучко В.В., ОСОБА_3, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору від 15.02.2018 р. ВП 55473765 та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 15.02.2018 р. ВП 55473765.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що оскаржувані постанови від 15.02.2018 року у виконавчому провадженні № 55473765 про стягнення з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича виконавчого збору та витрат виконавчого провадження є протиправними, з огляду на те, що позивачем (боржником у виконавчому провадженні) самостійно та у повному обсязі виконано вимоги виконавчого листа № 804/8220/16. Також, вказує, що фактично рішення суду було виконано добровільно 05.01.2018 р., отже примусове виконання не здійснювалось.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2018 р. відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання 28.03.2018 року сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Позивачем подано заяву про здійснення розгляду справи без участі представника.
Відповідач правом на подання письмового відзиву на позовну заяву не скористався.
За викладених обставин, враховуючи подання позивачем заяви про здійснення розгляду справи без участі представника та те, що в судове засідання прибули не всі особи, що беруть участь у розгляді справи, суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи, та вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 3 статті 194 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 04 січня 2018 року ОСОБА_3 подано до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві заяву про примусове виконання виконавчого листа № 804/8220/16 про: зобов'язання уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3, як вкладника ПАТ "Банк Михайлівський", який має право на відшкодування коштів за договором № 980-027-000001082 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" від 03.04.2015 р. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Вказаний виконавчий лист видано 27.12.2017 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
За вказаною заявою головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бучком В.В. 05.01.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55473765.
Постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бучком В.В. від 15.02.2018 р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 804/8220/16 закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з того, що у відповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною 5 вказаної статті зазначено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню) (частина 6 статті 26 Закону № 1404-VIII).
Частинами 1, 3 статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Таким чином, державний виконавець законом зобов'язаний відкрити виконавче провадження у разі надходження до нього заяви стягувача про примусове виконання рішення та виконавчого документа. Також, частиною 5 статті 26 Закону № 1404-VIII прямо передбачено вживати відповідні заходи з метою примусового виконання виконавчого документу, зокрема шляхом зазначення про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Таким чином, державний виконавець законом зобов'язаний відкрити виконавче провадження у разі надходження до нього заяви стягувача про примусове виконання рішення та виконавчого документа. Також, частиною 5 статті 26 Закону № 1404-VIII прямо передбачено вживати відповідні заходи з метою примусового виконання виконавчого документу, зокрема шляхом стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Разом з тим, суд вказує, що згідно частини 9 статті 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Так, пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Згідно частини 1 статті 40 Закону № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.
Судом встановлено, що в даному випадку виконавче провадження № 55473765 з примусового виконання виконавчого листа № 804/8220/16 закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».
Вказані обставини також встановлені рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 року у справі № 804/779/18, яке набрало законної сили 13.03.2018 року.
Також, даним рішенням надано оцінку доводам позивача про добровільне виконання вимог виконавчого листа № 804/8220/16 до відкриття виконавчого провадження № 55473765, а саме зазначено, що наданий лист уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю. від 05.01.2018 р. № 05.01.18/01-вих. не свідчить про виконання вимог виконавчого листа № 804/8220/16 щодо надання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3, як вкладника ПАТ "Банк Михайлівський", який має право на відшкодування коштів за договором № 980-027-000001082 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" від 03.04.2015 р. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки до такого не долучено докази направлення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації щодо ОСОБА_3, докази отримання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб такої інформації саме 05.01.2018 року.
У рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 року у справі № 804/779/18 судом встановлено, що інформація щодо виконання виконавчого листа № 804/8220/16 надійшла від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю. до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві лише 18.01.2018 р. шляхом подання відповідної заяви про закінчення виконавчого провадження.
Згідно частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Прийняття рішень, вчинення дій суб'єктами владних повноважень передбачає, зокрема, дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дії), є критерієм, який випливає з принципу пропорційності (адекватності). Дотримання принципу пропорційності особливо важливе при прийнятті рішень або вжитті заходів, які матимуть вплив на права, свободи та інтереси особи. Метою дотримання цього принципу є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб'єкта владних повноважень, та інтересами конкретної особи. Принцип пропорційності, зокрема, передбачає, що:
- здійснення повноважень, як правило, не повинно спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідали б цілям, які заплановано досягти;
- якщо рішення або дія можуть обмежити права, свободи чи інтереси осіб, то такі обмеження повинні бути виправдані необхідністю досягнення більш важливих цілей;
- несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок рішення чи дії суб'єкта владних повноважень, повинні бути значно меншими від тієї шкоди, яка могла б настати за відсутності такого рішення чи дії;
- для досягнення суспільно-корисних цілей необхідно обирати найменш «шкідливі» засоби.
Принцип пропорційності має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення.
На підставі викладеного, оскільки позивачем в повному обсязі виконані зобов'язання, визначені виконавчим листом № 804/8220/16 щодо надання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3, як вкладника ПАТ "Банк Михайлівський", який має право на відшкодування коштів за договором № 980-027-000001082 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" від 03.04.2015 р. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, до отримання інформації про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 804/8220/16, тому застосування заходів примусового виконання рішення, а саме стягнення виконавчого збору, зважаючи на добросовісність дій позивача, порушує принцип пропорційності.
З огляду на сукупність викладених обставин, суд приходить до висновку, що постанова про стягнення виконавчого збору від 15.02.2018 р. ВП 55473765 є протиправною та підлягає скасуванню.
У відповідності до частин 1-3 статті 42 Закону № 1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з:
1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;
2) авансового внеску стягувача;
3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.
Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.
Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.
Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р. № 2830/5 затверджено види та розміри витрат виконавчого провадження.
Так, у постанові державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бучко В.В. від 15.02.2018 р. про стягнення з боржника витрати на проведення виконавчих дій зазначено суму понесення відділом Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві витрат - 201,10 грн., пов'язаних з проведенням виконавчих дій за переліком. Наведені витрати відповідають встановленому наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р. № 2830/5 переліку видів витрат виконавчого провадження, а саме: виготовлення документів виконавчого провадження: папір; канцтовари; пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги поштового зв'язку.
Зважаючи на фактичне понесення відділом Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві витрат виконавчого провадження на суму 201,10 грн., а також те, що витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів виконавчого провадження, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження, спірна постанова винесена Шевченківським районним відділом Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві у межах його компетенції, за фактом наявності підстав її винесення.
За сукупності викладених обставин, вимоги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Милайлівський» Волкова О.Ю. підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору..
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1700,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 14 від 02.03.2018 року.
З огляду на часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 850,00 грн. підлягає стягненню з Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Милайлівський» Волкова О.Ю. до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві, треті особи: головний державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києві Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бучко В.В., ОСОБА_3, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про скасування постанови - задовольнити частково.
Визнання протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бучко В.В. про стягнення виконавчого збору від 15.02.2018 р. ВП 55473765.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки встановлені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник