Справа № 819/1875/17
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/197/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Сапіги В.П.,

при секретарі судового засідання: Бедрій Х.П.,

з участю представників:

від позивачів: ОСОБА_1,

від відповідача: Землянського П.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2017 року (суддя Мандзій О.П., ухвалена в м.Тернополі о 10:11, повний текст складено 12.12.2017р.) у справі № 819/1875/17 за адміністративним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити дію,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017р. ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись в суд з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, в якому просять: визнати протиправним та скасувати рішення першого заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Білецького В.І. "Щодо розгляду клопотання про прийняття наказу" від 04.10.2017 року М-8243/0-3446/6-17 та М-8242/0-3445/6-17; зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_3 та прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Гукалівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області; зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_4 та прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 1,600 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Гукалівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивачі оскаржили її подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного рішення, норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування всіх обставин справи просять скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2017 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити.

Як на доводи апеляційної скарги зокрема посилаються на те, що відмова у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність може ґрунтуватись лише на підставах визначених законом, вичерпний перелік підстав відмови встановлений ст.118 ЗК України, в якій не зазначена така підстава як відсутність даної земельної ділянки у переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у ІV кварталі 2017 року на території Тернопільської області.

Крім цього апелянти зазначають, що Стратегія не є нормативно-правовим актом, який врегульовує порядок надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення громадянам, а є лише алгоритмом дій уряду у цій сфері у майбутньому, з огляду на що така має не обов'язковий, а лише рекомендаційний характер.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта, вважає їх необгрунтованими та безпідставними та просить залишити їх без змін.

В судовому засіданні представник апелянтів надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги, просив оскаржувану постанову суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.09.2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до Головного управління Держгеокадастру України у Тернопільській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,000 га та 1,6000 га, відповідно, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Гукалівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області. До клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 додано необхідний пакет документів.

Відповідачем 04.10.2017 року, прийнято рішення, оформлені листами М-8243/0-3446/6-17 та М-8242/0-3445/6-17 "Щодо розгляду клопотання про прийняття наказу", якими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, мотивуючи тим, що земельні ділянки на які претендують позивачі не входять у перелік земельних ділянок оприлюднених відповідачем на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, які можуть бути передані у власність громадянам (насамперед учасників антитерористичної операції) у IV кварталі 2017 року на території Тернопільської області.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем правомірно відмовлено позивачам у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З вищевказаної норми видно, що законодавцем визначено вичерпний перелік на підставі, яких допускається відмова у наданні згаданого дозволу.

Судом встановлено, що при поданні клопотання та додатку до нього позивачами дотримано вимоги законодавства при їх оформленні.

Як видно з матеріалів справи позивачам відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у зв'язку з тим, що вказані ними земельні ділянки відсутні у переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у ІV кварталі 2017 року на території Тернопільської області, тобто з підстав не передбачених ЗК України, що в свою чергу свідчить про протиправність відмови відповідача.

Щодо посилання відповідача на Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, то таке є безпідставним, оскільки вона не визначає додаткових підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а затверджена з іншою метою створення сучасної, прозорої і дієвої системи управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності, спрямованої на забезпечення захисту інтересів суспільства (насамперед учасників антитерористичної операції), територіальних громад та держави, а також раціонального та ефективного функціонування сільськогосподарських регіонів з урахуванням потреб розвитку населених пунктів, запобігання деградації земель, необхідності забезпечення продовольчої безпеки держави.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення вказаних вище земельних ділянок у власність, то така підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду. За своєю правовою природою повноваження відповідача щодо надання дозволів на розробку проектів землеустрою є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає за необхідне зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4 щодо надання йому дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Наведений висновок також відповідає вимогам ч.4 ст.245 КАС України, відповідно до яких, у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що відповідач відмовляючи позивачам у наданні надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність діяв неправомірно, відтак, апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3., ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 306, 307, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2017 року у справі №819/1875/17 скасувати та прийняти нову постанову якою позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення першого заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Білецького В.І. "Щодо розгляду клопотання про прийняття наказу" від 04.10.2017 року М-8243/0-3446/6-17 та М-8242/0-3445/6-17.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 та прийняти рішення щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Гукалівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_4 та прийняти рішення щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Гукалівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом 30 днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 02.04.2018р.