Справа № 803/600/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/12503/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Запотічний І.І.

судді Матковська З.М.

секретар судового засідання Гелецький П.В.

за участю представників:

позивача - Ярошик Т.В.

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2017 року у справі № 803/600/17 (суддя Андрусенко О.О.) за адміністративним позовом Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В :

15.05.2017 року позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу у розмірі 25000,00 грн. Позов обґрунтовує тим, що відповідач не виконує вимоги податкового законодавства щодо своєчасності сплати податків у встановлені законом терміни. За відповідачем рахується податковий борг по транспортному податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн. Вжиті контролюючим органом заходи щодо стягнення податкового боргу не спричинили його погашення, а тому позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави податковий борг у розмірі 25000,00 грн. (двадцять п'ять тисяч грн. 00 коп.).

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник позивача в судовому засідання підтримує доводи апеляційної скарги, просить суд її задовольнити.

Представник відповідач заперечує вимоги апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції зазначив, що відповідачем доказів добровільної сплати податкового боргу не надано, а відтак позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом встановлено, що за ОСОБА_3 рахується податковий борг по транспортному податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн., що підтверджується довідкою про наявність боргу по платежах до бюджету, розрахунком сум податкового боргу та зворотнім боком облікової картки по транспортному податку з фізичних осіб. Заборгованість по транспортному податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн. виникла внаслідок несплати відповідачем грошового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом згідно податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 29.06.2016 року № 131766-13. Луцькою ОДПІ, відповідно до статті 59 ПК України була сформована та направлена відповідачу податкова вимога форми «Ф» від 04.11.2016 року № 1412-17. Разом з тим, податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 29.06.2016 року № 131766-13 та податкова вимога форми «Ф» від 04.11.2016 року № 1412-17 були оскаржені відповідачем в судовому порядку. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 року у справі № 803/730/17 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ форми «Ф» від 29.06.2016 року № 131766-13 та визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Луцької ОДПІ форми «Ф» від 04.11.2016 року № 1412-17. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 року у справі № 803/730/17 скасовано та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України ( ПК України) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1. статті 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Як передбачено підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Відповідно до підпункту 267.8.1. пункту 267.8 статті 267 ПК України транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно із частиною першою статті 78 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 року встановлено правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 29.06.2016 року № 131766-13 та податкової вимоги форми «Ф» від 04.11.2016 року № 1412-17, тому в силу вимог статті 78 КАС України вказана обставина при розгляді цієї справи не доказується.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необґрунтованість доводів апелянта стосовно неправомірності оскарженої ним постанови суду першої інстанції. Водночас, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно та об'єктивно оцінено обставини справи, а відтак прийнято обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст.242, 243, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2017 року у справі № 803/600/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська