Справа № 607/4167/18
Суддя: Черніцька І. М.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2018 Справа №607/4167/18

03 квітня 2018 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Черніцької І.М.

за участю секретаря судового засідання Бойко І.І.

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - Климчук О,І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 842126 від 04 березня 2018 року .

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 04 березня 2018 року інспектором поліції була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №842126, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч.1,2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до даної постанови йому ставиться у винну те, що 04 березня 2018 року о 14 год 10 хв. в м.Тернополі на перехресті вулиць Руська- Б.Хмельницького він керував транспортним засобом, не виконав вимоги дорожнього знака 4.1. «Рух прямо» та здійснив поворот ліворуч, чим порушив п. 8.4 (г) ПДР України; на перехресті вулиць Б.Хмельницького та Привокзальний майдан проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 (е) ПДР; при перевірці не пред'явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1. (а) ПДР та не пред'явив реєстраційного документа на транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 2.1. (б) ПДР.

З даною постановою не згідний, оскільки викладені у постанові дані не відповідають дійсним обставинам справи та не підтвердженні будь-якими доказами. Транспортним засобом 04 березня 2018 року о 14 год 10 хв. не керував та відповідно жодних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 та ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП не вчиняв. Відтак, вважає, що в його діях відсутній склад правопорушень зазначених в оскаржуваній постанові, а тому просить її скасувати.

У судовому засіданні позивача позов підтримав, зіславшись на доводи викладені у ньому. Пояснив, що транспортним засобом не керував та будь-яких правопорушень викладених у постанові не вчиняв. Перебував поряд із автомобілем коли до нього підійшли працівники поліції та вимагали пред'явити посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб. Вказані доводи підтверджуються відеоматеріалами з реєстратора та нагрудних камер працівників поліції. Обставини викладені у постанові будь-якими належними та достовірними доказами не підтвердженні. Крім того, долучене відповідачем до матеріалів справи відео з реєстратора датоване 2016 роком, а тому є не належним доказом по справі. Відео з нагрудних камер працівників поліції жодним чином не підтверджує обставин викладених у постанові. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.

Представник Департаменту патрульної поліції Климчук О.І. позов заперечила, з підстав викладених у відзиві на позов.

Судом встановлено, що 04 березня 2018 року інспектором поліції була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №842126, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч.ч.1,2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 04 березня 2018 року о 14 год 10 хв. в м.Тернополі на перехресті вулиць Руська- Б.Хмельницького керував транспортним засобом Chrysler Voyager, номерний знак -НОМЕР_1, не виконав вимоги дорожнього знака 4.1. «Рух прямо» та здійснив поворот ліворуч, чим порушив п. 8.4 (г) ПДР України; на перехресті вулиць Б.Хмельницького та Привокзальний майдан проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора-червоний, чим порушив вимоги п. 8.7.3 (е) ПДР; при перевірці не пред'явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1. (а) ПДР та не пред'явив реєстраційного документа на транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 2.1. (б) ПДР.

Суд, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення,виходячи із наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Для спростування доводів позову і підтвердження вини позивача відповідач жодних належних і достовірних доказів визначених законом суду не надав.

Долучені до відзиву відеоматеріали з реєстратора та нагрудних камер працівників поліції, які дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують обставин викладених в оскаржуваній постанові. Зокрема, з відеоматеріалів не встановлено та не підтверджено факт керування ОСОБА_1 04 березня 2018 року о 14 год 10 хв. в м.Тернополі на перехресті вулиць Руська- Б.Хмельницького транспортним засобом Chrysler Voyager, номерний знак -НОМЕР_1 та виконання функцій водія. Порушення останнім під час керування вимог дорожнього знака 4.1 «Рух прямо», здійснення при цьому повороту ліворуч та проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора.

Навпаки з оглянутих в судовому засіданні відеоматеріалів підтверджено доводи позивача про те, що у той час коли до нього підійшли працівники поліції він перебував на вулиці, неподалік транспортного засобу.

Долучені відеоматеріали з реєстратора датовані 2016 роком, у той час, коли подія зазначена в оскаржуваній постанові мала місце 04 березня 2018 року.

Крім того, відповідно до вимог п. 2.1 «а» та п.2.1 «б» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб.

Так, положеннями диспозиції ч.1 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність саме за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до роз'яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»,під керуванням транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, обов'язковими ознаками об'єктивної сторони правопорушення, яке інкримінують ОСОБА_1 є наявність діяння, тобто, саме факт керування транспортним засобом водієм, чого суб'єктом владних повноважень в даному випадку не доведено та не підтверджено наявними у справі доказами.

З врахуванням наведено, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано суду будь-яких належним та достовірних доказів, які б підтверджували факти викладені у постанові та спростовували доводи позивача.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України обов'язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративних правопорушень, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення від 04 березня 2018 року слід скасувати .

На підставі ст.55 Конституції України, ст.247, ст.251, 258, ст.289, ч.1 ст.293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2) до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №842126 від 04 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.ч.1,2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча