Справа № 807/1507/17
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2018 рокум. Ужгород№ 807/1507/17
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

при секретарі Петрус К.І.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 не - з'явився,

відповідача: Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник - не з'явився,

третіх осіб: 1. Державна казначейська служба України, представник - не з'явився,

2. Державна судова адміністрація України, представник - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, треті особи: Державна казначейська служба України, Державна судова адміністрація України про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 243 КАС України проголошується вступна та резолютивна частини Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 29 березня 2018 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, треті особи: Державна казначейська служба України, Державна судова адміністрація України, яким просить: визнати протиправною відмову голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ перерахувати розмір суддівської винагороди з 01.01.2017р. по 30.05.2017р. включно у зв'язку із збільшенням з 01.01.2017р. року розміру мінімальної заробітної плати в Україні з 1600,00 грн. до 3200,00 грн. та зобов'язати Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ нарахувати йому суддівську винагороду з 01.01.2017р. по 30.05.2017р. включно з урахуванням збільшення з 01.01.2017 року розміру мінімальної плати з 1600 грн. до 3200 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач вважає, що йому незаконно відмовили у перерахунку розміру його суддівської винагороди з 01.01.2017р. по 30.05.2017р. включно у зв'язку із збільшенням з 01.01.2017р. розміру мінімальної заробітної плати в Українї з 1600 грн. до 3200 грн., та зазначає, що ВССУ зобов'язаний провести перерахунок суддівської винагороди з 01.01.2017р. по 30.05.2017р. та виплатити йому відповідну різницю.

В судове засідання позивач не з'явився, але у прохальній частині позову, просив розгляд справи провести без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, однак надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги незаконними та необґрунтованими, а позов таким що не підлягає задоволенню, оскільки ВССУ при виплаті позивачу суддівської винагороди у 2017 році діяв на підставі, в межах і спосіб, передбачені Конституцією України та Законами України.

Представник третьої особи 1 - Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, однак подав до суду пояснення щодо адміністративного позову, яким заперечує проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи 2 - Державної судової адміністрації України в судовому засідання заперечив проти задоволення позовних вимог. Додатково просив врахувати існуючу судову практику.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 30 травня 2017 року № 1312/0/15-17 та наказом голови Вищого спеціалізованого супу України з розгляду цивільних і кримінальних справ №297-К позивача звільнено з посади судді вказаного суду у відставку через подання заяви про таке звільнення.

На момент звільнення позивач не проходив кваліфікаційне оцінювання через те, що таке не було призначене ВККСУ для судців ВССУ, то відповідно до пункту 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402, який набрав законну силу 30 вересня 2016 року (далі - Закон 2016), отримував суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI.

Законом України від 13.07.2017 № 2137 «Про державний бюджет України на 2017 рік» розмір мінімальної заробітної плати в Україні було збільшено з 1 січня 2017 року з 1600 до 3200 грн, але розмір посадового окладу позивача не зазнав змін.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин, розмір посадового окладу судді був врегульований ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402), у відповідності до ч.1 якої суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до п. 22 р. ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Натомість, згідно п. 23 цього розділу до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 рік, №№ 41-45, ст. 529; 2015 рік, №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами).

Ч. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII (далі - Закон № 1774), що набрав чинності з 01 січня 2017 року, установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч.1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Як вбачається з ч. 3 ст. 133 Закону № 2453 вказана норма містить сталу складову: « 10» та динамічну: «мінімальних заробітних плат».

У рішенні від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 Конституційний Суд України охарактеризував сутність бланкетної норми, зазначивши, що основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний і конкретизований зміст, а зміни, що вносяться до нормативно-правових актів інших галузей права, посилання на які містить бланкетна диспозиція, не змінюють словесно-документну форму кримінального закону.

Оскільки інститут мінімальної заробітної плати є міжгалузевим інститутом, колегія суддів приходить до висновку, що положення Закону № 1774 не втручаються у регулювання відносин судоустрою, проте, ними запроваджено зміни по відношенню до загального правового регулювання розміру заробітної плати, що має бути враховано при визначенні її величини.

В Постанові Верховного Суду України від 13.07.2016 року у справі № 820/4653/15 зазначено, що беручи до уваги те, що Законом України "Про державний бюджет України на 2017 рік" від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII видатки на оплату суддів, що не пройшли кваліфікаційне оцінювання, виходячи з посадового окладу 32000,00 грн., не передбачені, а тому відмова відповідача у перерахунку та виплати суддівської винагороди позивачу не може вважатися протиправною.

Крім того, в Постанові Верхованого суду від 07.02.2018р. у справі № 825/933/17 (К/9901/112/17) досліджувалося питання виплати судівської винагороди виходячи з розміру мінімальної заробітної плати визначеної законом України "Про державний бюджет України на 2017 рік" від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII, де посилаючися на наведені вище норми було встановлено, що до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладене, виходячи з наданих сторонами доказів та матеріалів справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, треті особи Державна казначейська служба України, Державна судова адміністрація України про визнання протиправною відмову голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ перерахувати розмір суддівської винагороди з 01 січня 2017 року по 30 травня 2017 року у звязку із збільшенням з 01.01.2017р. розміру мінімальної заробітної плати з 1600 грн. до 3200 грн., зобов'язанні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ нарахувати таку суддівську винагороду з 01 січня 2017 року по 30 травня 2017 року у звязку із збільшенням з 01.01.2017р. розміру мінімальної заробітної плати з 1600 грн. до 3200 грн. та виплатити різницю між виплаченою та перерахованою - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення за формою і змістом, передбаченими ст. 296 КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяП.П. Микуляк