Справа № 715/22/18
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 715/22/18

Головуючий у 1-й інстанції: Цуркан В.В.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

04 квітня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Залімського І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби в Чернівецькій області на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 лютого 2018 року (місце складання смт. Глибока) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби в Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України, в якому просив визнати протиправною та скасувати повністю постанову від 15 грудня 2017 року у справі про порушення митних правил № № 2324/40800/17 , якою його було визнано винним у вчиненні правопорушення за статтею 485 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1096154,52 грн. (один мільйон дев'яносто шість тисяч сто п'ятдесят чотири грн. 52 коп.)

В обґрунтування позовних вимог вказав, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, а про час і місце складання протоколу про адміністративне правопорушення його не було повідомлено, і при складанні протоколу він не був присутній, що позбавило його права на захист, можливості надання доказів, пояснень, тощо. Про час і місце розгляду справи про порушення митних правил його також не було повідомлено, при цьому при винесенні вищевказаної постанови відповідачем були порушені вимоги ст. 489 МК України, а саме не встановлені усі обставини, які підлягають з'ясуванню при розгляді справ про порушення митних правил, тобто залишилися без будь-якої уваги обставини відсутності у нього умислу на скоєння цього порушення та не встановлено розмір митних платежів.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано постанову у справі про порушення митних правил № 2324/40800/17 від 15 грудня 2017 року начальника Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України Салагора М.М. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 485 МК України та надіслано справу на новий розгляд до Чернівецької митниці ДФС.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи. Так, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції зроблено необґрунтований висновок про те, що під час складання протоколу про порушення митних правил та винесення постанови по справі про порушення митних правил митний орган допустив ряд процесуальних порушень, які, на думку суду, призвели до необ'єктивності та неповноти провадження у справі.

Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду 02 квітня 2018 року заяву про перенесення розгляду справи у зв'язку із незадовільним станом здоров'я. До вказаної заяви додано довідку № 3335 від 04.04.2018 ЛШМД Міськтравмпункту.

З даного приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що норми ст. 286 КАС України визначають особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Так, згідно з ч. 5 ст. 286 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Тобто, вказана норма не передбачає можливості продовження строку розгляду апеляційної скарги для даної категорії справ, навіть за наявності відповідних клопотань про перенесення розгляду справи.

В той же час, з наданої позивачем довідки неможливо встановити чи перебуває останній на амбулаторному або стаціонарному лікуванні, що унеможливлювало б його явку в судове засідання.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Враховуючи, що розгляд справи призначено у межах десятиденного терміну з моменту надходження справи до суду апеляційної інстанції, а також те, що позивача було належним чином повідомлено про день, час та місце апеляційного розгляду справи, а його явка в судове засідання не визнавалась обов'язковою, то колегія судів приходить до висновку щодо відмови у задоволенні поданої заяви, з врахуванням того, що повідомлені ним причини неявки не визнано судом поважними, а перенесення розгляду справи призведе до порушення вимог ч. 5 ст. 286 КАС України.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце

За таких умов, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, за результатами перевірки матеріалів кримінального провадження № 0000625 від 04.11.2017, які 10.11.2017 надійшли на адресу Чернівецької митниці ДФС із СУ ГУНП в Чернівецькій області встановлено, що громадянином Румунії ОСОБА_2 (паспорт № НОМЕР_1, виданий 18.10.2016., інд. код НОМЕР_2) 15.09.2017 через МАПП "Порубне-Сірет" Чернівецької митниці ДФС ввезено на митну територію України в режимі тимчасове ввезення строком до 1 року вантажний транспортний засіб марки MERCEDES VITO, р/н НОМЕР_3, кузов НОМЕР_4.

Крім цього встановлено, що громадянин Румунії ОСОБА_2 (паспорт № НОМЕР_1, виданий 18.10.2016., інд. код НОМЕР_2) 13.09.2017 в зоні діяльності Львівської митниці ДФС (п/п Рава-Руська-Хребенне) в режимі тимчасове ввезення строком до 1 року ввіз легковий автомобіль марки "VW TOUREG" р.н. НОМЕР_5, кузов НОМЕР_6 (країна реєстрації - Литва), в примітках даних Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску зазначено: "РІК.В.- 2005/ОБ'ЄМ- 02461ЛНД. КОД- НОМЕР_2 /КОД ОРГАНУ- ТИМЧАС. ВВЕЗ. - ІЗ СТ.380, 481 І 485 МКУ ГРОМАДЯНИН ОЗНАЙОМЛЕНИЙ".

З матеріалів справи також слідує, що позивач починаючи з 09.01.2017 року як громадянин Румунії, з метою особистого користування, в режимі "тимчасового ввезення" до 1 року, неодноразово ввозив через пункт пропуску Чернівецької митниці "Порубне-Сірет, митний пост Вадцл-Сірет" на територію України та вивозив у зворотному напрямку автомобіль марки MERCEDES VITO, р/н НОМЕР_3, кузов НОМЕР_4, що підтверджується додатками до листа Чернівецької митниці ДФС від 09.11.2017 та даними журналу пункту пропуску.

Крім того, вказані матеріали кримінального провадження містили інформацію про те, що громадянин ОСОБА_2 є громадянином України, а також те, що громадянин ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є однією тією ж особою.

З метою повного, всебічного та об'єктивного з'ясування всіх обставин по даному факту, 14.11.2017 Чернівецькою митницею ДФС було направлено виклик громадянину ОСОБА_2 щодо необхідності його прибуття до митниці, який було направлено засобами електронного зв'язку, а також в телефонному режимі його було повідомлено про необхідність прибуття до митного органу для надання пояснень.

15.11.2017 позивач прибув в адмінбудинок митниці (ст. Вадул-Сірет), пред'явив паспорт громадянина України для виїзду за кордон та ознайомився з матеріалами перевірки, однак від надання письмових пояснень відмовився.

Посадовою особою Митниці у відношенні позивача було складено протокол про порушення митних правил №2324/40800/17 від 17.11.2017 за ст. 485 МК України, в якому зазначено, що позивач, як громадянин України, маючи статус громадянина-резидента, при ввезенні на митну територію України 15.09.2017, транспортного засобу марки MERCEDES VITO, р/н НОМЕР_3, а 13.09.2017 в зоні діяльності Львівської митниці ДФС (п/п Рава-Руська-Хребенне) при ввезенні легкового автомобіля марки "VW TOUREG" р.н. НОМЕР_5 заявив митному органу України, що він є громадянином Румунії та нерезидентом, чим вчинив противоправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів. Сума несплачених митних платежів, які підлягали б сплаті до Державного бюджету України при ввезені зазначених транспортних засобів громадянином-резидентом, складає 365384,84 грн. (104902,2 грн. + 260482,64 грн.).

15 грудня 2017 року начальником Чернівецької митниці ДФС Салагором М.А. винесено постанову у справі про порушення митних правил № 2324/40800/17, якою позивач був визнаний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що на день вчинення порушення становить 1096154,52 грн.

З висновків, викладених у вищевказаній постанові вбачається, що оскільки позивач мав паспорт громадянина України, має постійне місце проживання на території України, він мав статус громадянина-резидента, а тому згідно з ч. 3 ст. 380 МК України мав право на тимчасове ввезення зазначених транспортних засобів лише після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Однак позивач, маючи статус громадянина-резидента, при тимчасовому ввезенні на митну територію України автомобіля іноземної реєстрації заявив митному органу України, що він є громадянином Румунії та є нерезидентом, чим вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду для її скасування.

Задовольняючи позов частково та надсилаючи справу на новий розгляд до Чернівецької митниці ДФС, суд першої інстанції виходив з того, що під час винесення постанови про порушення митних правил відповідачем була допущена неповнота провадження у справі, а тому згідно вимог ст. 286 КАС України постанову слід скасувати і надіслати справу на новий розгляд.

Колегія суддів не погоджується із вказаною позицією суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Положеннями ст. 366 МК України передбачено, що двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Канал, позначений символами червоного кольору ("червоний коридор"), призначений для всіх інших громадян.

Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Відповідно до ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб (ч. 4 ст. 380 МК України).

Положеннями ст. 485 МК України передбачено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що необхідність сплати особою митних платежів при ввезенні на територію України транспортного засобу для особистого користування або звільнення від їх сплати залежить від того чи є особа резидентом, чи нерезидентом і встановлюється митним органом при ввезенні автомобіля на територію України.

Оцінюючи доводи апелянта стосовно наявності у позивача статусу резидента, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що факт наявності статусу громадянина-резидента у позивача підтверджується листом управління Державної міграційної служби України у Чернівецькій області від 07.12.2017 № 73.01/17872 зі змісту якого слідує, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за обліками ВОМІРМП УДМСУ в Чернівецькій області значиться зареєстрованим за місцем проживання: АДРЕСА_1 за паспортом громадянина України НОМЕР_7, виданим 27.10.2010 Глибоцьким РВ УМВС в Чернівецькій області. З заявою про виїзд на ПМП з України не звертався.

Положеннями п. 1 ст. 2 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 № 2235-III визначено, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Так, в ході розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 підтвердив, що він є громадянином України, тобто резидентом, при цьому він також є громадянином Румунії і має закордонний паспорт цієї країни НОМЕР_8, виданий 18.10.2016, а відтак судом першої інстанції вирішено, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не потребують доказування.

Таким чином, оскільки у позивача, станом на момент ввезення спірних транспортних засобів наявний був як паспорт громадянина України, так і паспорт громадянина Румунії, та він мав постійне місце проживання на території України, отже ОСОБА_2 у правовідносинах з Україною визнається лише громадянином України та має статус громадянина - резидента.

Отже, враховуючи вищевикладене та відсутність у позивача документів, які підтверджують його постійне місце проживання на території Румунії, позивач являється резидентом і зобов'язаний дотримуватися митних правил встановлених для громадян (резидентів) України та у даному випадку при тимчасовому ввезенні на територію України транспортного засобу повинен сплатити усі необхідні митні платежі.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта, що за наявності у позивача належним чином підтвердженого статусу громадянина-резидента останній не мав правових підстав для користування пільгами, встановленими ст. 380 МК України для громадян-нерезидентів при ввезенні на митну територію України транспортного засобу марки MERCEDES VITO, р.н. НОМЕР_3 та транспортного засобу марки "VW TOUREG" р.н. НОМЕР_5.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги ту обставину, що при наявності паспортів двох держав - України та Румунії, громадянин України (резидент) ОСОБА_2 свідомо подав саме паспорт громадянина Румунії як підставу для тимчасового ввезення автомобіля без сплати митних платежів. Саме на ухилення від сплати обов'язкових платежів були спрямовані дії позивача, що підтверджує наявність в діях позивача умислу на вчинення правопорушення, склад якого передбачений ст. 485 МК України.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно дотримання митним органом процедури притягнення позивача до відповідальності за ст. 485 МК України, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Положеннями ст. 485 МК України, за якою позивача притягнуто до відповідальності, визначено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Разом з тим, диспозицією ст. 485 МК України є, зокрема, вчинення протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів.

Об'єктом правопорушення згідно вказаної статті МК України є встановлений законодавством України порядок оподаткування та сплати митних платежів, що забезпечують формування дохідної частини державного бюджету, в даному випадку - мито, акцизний податок, податок на додану вартість.

Об'єктивною стороною порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України є дії, активна поведінка (вчинок особи), в якій виражена зовні її воля і що спрямована на звільнення від сплати митних платежів.

Таким чином, в діях позивача наявні ознаки складу вказаного правопорушення,

За приписами ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст. 488 МК України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Відповідно до вимог ст. 493 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюють, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, посадові особи митниці, в зоні діяльності якої було вчинено або виявлено таке порушення. Окремі процесуальні дії у справі про порушення митних правил можуть вчинятися посадовими особами, уповноваженими складати протоколи про порушення митних правил відповідно до статті 490 цього Кодексу, а у випадку, передбаченому статтею 518 цього Кодексу, - також посадовими особами іншого органу доходів і зборів.

Так, судом першої інстанції зроблено висновок про те, що оскільки позивач ввіз 13.09.2017 легковий автомобіль марки "VW TOUREG" р.н. НОМЕР_5 через п/п Рава-Руська-Хребенне в зоні діяльності Львівської митниці ДФС, то в порушення вимог ст. 493 МК України, провадження здійснювалось посадовими особами Чернівецької митниці ДФС.

В той же час, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта стосовно помилковості зазначеного висновку суду першої інстанції, враховуючи, що саме Чернівецькою митницею ДФС за результатами перевірки було виявлено дане правопорушення: місце вчинення правопорушення - зона діяльності Львівської митниці ДФС, а місце виявлення - зона діяльності Чернівецької митниці ДФС.

Крім того, нормами ст. 506 МК України передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають можливість здійснення посадовою особою органу доходів і зборів провадження у справі про порушення митних правил.

Однак таких обставин ані під час провадження у справі про порушення митних правил, ані під час розгляду вказаної справи у суді першої інстанції не встановлено.

Крім того, на переконання суду першої інстанції, Чернівецька митниця ДФС інкримінує позивачу вчинення двох окремих митних правопорушень, які вчинені в різний час, у різних місцях, проте посадовими особами Чернівецької митниці складений тільки один протокол про адміністративне правопорушення, що є порушенням ст. 494 МК України.

З даного приводу колегія суддів зауважує, що відповідно до вимог ст. 494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

З матеріалів справи про порушення митних правил вбачається, що вчинення позивачем порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, виявлено в межах проведення перевірки, яку розпочато митницею на підставі документів, що надійшли від правоохоронного органу.

В межах перевірки митницею інформації, скерованої правоохоронним органом, було виявлено, що позивачем ввезено на митну територію два транспортних засоби різних товарних позицій в порядку, передбаченому ст. 380 МК України, за аналогічних обставин, тобто неправомірно використовуючи документ, що надає пільги щодо сплати митних платежів при ввезенні цих транспортних засобів.

Тобто, виявлене правопорушення, вчинене однією і тією ж особою, у один і то самий спосіб, на підставі одних і тих же документів, що стали підставою надання пільг, з однією і тією ж метою - ухилення від сплати митних платежів і вказаними діями позивач вчинив порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України.

Також суд апеляційної інстанції приймає до уваги ту обставину, що з матеріалів справи слідує, що протокол про порушення митних правил № 2324/40800/17 від 17.11.2017 складено посадовою особою Чернівецької митниці ДФС, яка має право на складення протоколів відповідно до ч. 2 ст. 490 Митного кодексу України та його посадової інструкції, в межах строків накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил, передбачених ст. 467 МК України, а зміст протоколу у повній мірі відповідає усім вимогам, передбаченим ст. 494 МК України.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що при здійсненні провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_2 відповідачем не допущено порушень вимог ст.ст. 493, 494 МК України, оскільки місцем виявлення правопорушення є саме зона діяльності Чернівецької митниці ДФС, а протокол № 2324/40800/17 від 17.11.2017 за своєю формою і змістом в повній мірі відповідає вимогам МК України.

Більше того, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним висновок суду першої інстанції стосовно порушення митним органом права позивача надати пояснення та висловити зауваження щодо змісту протоколу, а також неповідомлення позивача про розгляд справи про порушення митних правил, враховуючи, що 15.11.2017 позивач прибув в адмінбудинок митниці, де йому було повідомлено про підстави перевірки, можливість складення протоколу про порушення митних правил відносно нього та запропоновано надати пояснення, що могли б спростувати обставини, що перевіряються. Позивач ознайомився з матеріалами перевірки, однак від надання письмових пояснень відмовився.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

З урахуванням вимог ч. 4 ст. 526 МК України, а також того, що копію протоколу, в якому було зазначено, що розгляд справи про порушення митних правил відбудеться 15 грудня 2017 року о 14 год. 30 хв. ОСОБА_2 отримав 01 грудня 2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 58), колегія суддів вважає, що митний орган жодним чином не порушив прав позивача щодо надання пояснень по справі, а також належним чином повідомив про дату та час розгляду справи про порушення митних правил.

Щодо доводів апелянта про правомірність визначення розміру митних платежів у справі про порушення митних правил, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Відповідно до п. 27 ст. 4 МК України митні платежі складаються мита, акцизного податку із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції) та податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції).

Згідно з Законом України "Про митний тариф України" розмір ввізного мита визначається за встановленими цим законом ставками в процентному відношенні від митної вартості.

Ставки акцизного податку визначені ст. 215 Податкового кодексу України залежно від об'єму двигуна автомобіля.

Базою оподаткування податком на додану вартість згідно ст.188 ПК України буде договірна вартість товару з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Відповідно до п. 189.3 ст. 198 ПК України ціна продажу вживаного транспортного засобу визначається: для осіб, не зареєстрованих як платники податку, виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу, але не нижче оціночної вартості такого засобу, розрахованої суб'єктом оціночної діяльності, уповноваженим здійснювати оцінку відповідно до закону; для платників податку виходячи з договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

За визначенням ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395(далі - Методика) вказано, що у разі відсутності цінових даних колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ (п. 7.35).

У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп'ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань. Використання ресурсів мережі Інтернет допускається з дотриманням вимог підпункту 7.53.5 пункту 7.53 цієї Методики.

Колегія суддів враховує, позивач, як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, мав можливість добровільно надати митниці документ, який підтверджує митну вартість автомобіля. Однак, зазначених доказів ним надано не було.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованою позицію суду першої інстанції, що оскільки позивачем не надавались відповідачу документи про придбання вказаного транспортного засобу із зазначенням його вартості, то визначення відповідачем митної вартості спірних транспортних засобів мало відбутися шляхом проведення експертного дослідження, враховуючи, що самим позивачем не заявлялось клопотання про проведення експертизи, а МК України не містить положень щодо обов'язковості проведення саме експертизи при визначення вартості товарів, у разі ненадання особою, яка притягається до відповідальності, необхідних документів.

Так, у службовій записці управління адміністрування митних платежів Чернівецької митниці ДФС, для визначення вартості транспортного засобу використовувалися Інтернет ресурси, можливість використання яких передбачена Методикою. Зі змісту вказаної записки слідує, що у разі ввезення транспортного засобу MERCEDES VITO, р.н. НОМЕР_3 на митну територію України громадянином-резидентом підлягають сплаті митні платежі у розмірі 104902,2 грн., а при ввезенні транспортного засобу марки "VW TOUREG" р.н. НОМЕР_5 на митну територію України громадянином-резидентом підлягають сплаті митні платежі у розмірі 260482,64 грн.

Крім того, в службовій записці вказані фактори, які б дали можливість більш точно визначити митну вартість автомобіля. Однак, за відсутністю вказаних факторів, згідно положень Методики, митна вартість визначається за інформацією, отриманою з мережі Інтернет. Саме таку інформацію митним органом використано.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що останнім митна вартість спірних транспортних засобів визначена відповідно до чинного законодавства та із врахуванням Методики, а відтак останнім законно та обґрунтовано накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1096154,52 грн., що відповідає 300 відсоткам несплаченої суми митних платежів.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби в Чернівецькій області задовольнити повністю.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 лютого 2018 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби в Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил відмовити.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 квітня 2018 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Залімський І. Г.