Справа № 265/7700/17
Суддя: Гноєвой С. С.
Дата ухвалення: 2018-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/7700/17
Провадження №2-а/265/84/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С. С.,

за участю секретаря - Мамаєвої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження по адміністративній справі, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови серії АР №873354, винесеною інспектором роти №3 БУПП в місті Маріуполі ДПП поліції молодшим лейтенантом Левенцовою О.І. від 28 жовтня 2017 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу 1020 гривень. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що згідно оскаржуваної постанови він 28 жовтня 2017 року о 18 годині 05 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1 здійснив зупинку транспортного засобу по вулиці Мічмана Павлова на місці визначеному розміткою 1.30, та дорожнім знаком 5.38 місце для стоянки з табличкою 7.17 - інваліди на якому дозволена зупинка чи стоянка лише транспортним засобам якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, чим порушив п.8.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.5 ст. 122 КУпАП. Зазначає, що він своїми діями вимоги ПДР не порушував та окрім того, при накладенні на нього адміністративного стягнення, працівниками поліції були припущені чисельні порушення закону, а тому просив скасувати зазначену постанову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні адміністративний позов підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити та пояснив, що правила ПДР не порушував, оскільки того дня привіз на залізничний вокзал свою родичку - інваліда, а тому зупинився у вказаному місці, тобто діяв у відповідності до правил ПДР.

Представник відповідача Василенко Ю.Г., що діє на підставі довіреності, до судового засідання не з'явилась надавши заперечення на адміністративний позов, відповідно до яких просила відмовити позивачу в задоволенні адміністративного позову..

Дослідивши доводи позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, постановою серії АР № 873354 винесену інспектором роти № 3 БУПП в місті Маріуполі ДПП поліції молодшим лейтенантом Левенцовою О.І. 28 жовтня 2017 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу 1020 гривень.

Мотивувальною частиною оскаржуваної постанови зазначено, що ОСОБА_1, 28 жовтня 2017 року о 18 годині 05 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1 здійснив зупинку транспортного засобу по вулиці Мічмана Павлова на місці визначеному розміткою 1.30, та дорожнім знаком 5.38 місце для стоянки з табличкою 7.17 - інваліди на якому дозволена зупинка чи стоянка лише транспортним засобам якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, чим порушив п.8.4 ПДР України. Постановлено застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 гривень.

Як доказ вини позивача у судове засідання було надано представником відповідача оптичний диск з відео фіксацією правопорушення, переглядом якого встановлено, що автомобіль НОМЕР_1, під керуванням позивача, дійсно був припаркований по вулиці Мічмана Павлова на місці визначеному розміткою 1.30, та дорожнім знаком 5.38 місце для стоянки з табличкою 7.17 - інваліди. З відео зафіксованого на відео носії вбачається, що обставини на які посилався позивач у своїх поясненнях не знайшли свого підтвердження, тобто він нікого не висаджував зі свого транспортного засобу і не надавав працівникам поліції ніяких пояснень з цього приводу.

Відповідно п. 8.4 ПДР України дорожні знаки поділяються на групи: 8.4. Дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки. Показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила; д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об'єктів обслуговування; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Переглядом місця події на електронному відеоносії судом встановлено, що місце паркування по вулиці Мічмана Павлова обладнано розміткою 1.30, та дорожнім знаком 5.38 місце для стоянки з табличкою 7.17 - інваліди, які розміщені у відповідності до вимог ПДР України, та їх можливо розпізнати.

З огляду на вище наведе суд дійшов висновку, що позивач не повинен був зупинятись на вказаному місці стоянки, а зупинившись, порушив вимоги п.8.4 ПДР України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху за частиною 5статті 122. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції, що визначено ч. 2 ст. 258 КУпАП.

На підставі п. 10 Розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ст. 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати усі обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Суд зазначає, що відповідальність, визначена ст. 122 ч. 5 КУпАП, передбачена, за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення на підставі порушення ним ст. 122 ч. 5 КУпАП була винесена інспектором роти № 3 БУПП в місті Маріуполі ДПП поліції молодшим лейтенантом Левенцовою О.І. відповідно до діючого законодавства, бо в судовому засіданні було надано переконливі докази щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.5 КУпАП.

У зв'язку із вищевикладеним, а також оскільки обставини на які посилається позивач не найшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись 6-9, 20, 90, 242-250 Кодексу Адміністративного Судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження по адміністративній справі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного адміністративного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 27 березня 2018 року.

Суддя Гноєвой С.С.