Справа № 212/4000/16-а(2-а/212/10/17)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2018 рокусправа № 212/4000/16-а(2-а/212/10/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Кругового О.О.

судді: Шлай А.В. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг Заєць Сергія Володимировича

на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року, (суддя суду першої інстанції О.В. Клочко), ухвалену у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг о 15 годині 56 хвилин, повне судове рішення складено 04 грудня 2017 року, за позовом ОСОБА_3 до Поліцейського роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг Заєць Сергія Володимировича, Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі ДПП про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому, з урахуванням уточнень, просив: визнати незаконними дії відповідача та скасувати постанову серії ПС 2 №753679 від 23.06.2016 року про накладення на позивача адміністративного стягнення за ст. 122 ч. 1 КУпАП в розмірі 255 грн., а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу такого правопорушення.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що під час керування транспортним засобом на вул.. Електрозаводська в м. Кривому Розі двигун його автомобіля заглух, у зв'язку з чим, позивач здійснив вимушену запинку попередньо увімкнувши аварійну сигналізацію. Зупинившись біля правового краю проїзної частини позивач зробив спробу декілька разів запустити двигун знову, однак йому це не вдалось. Позивач стверджує, що зрозумівши, що самостійно з'ясувати причини несправності та відновлення роботи двигуна не зможе, він почав доставати з сумки знак аварійної зупинки, саме в цей час до місця події під'їхала патрульна поліція. Як зазначає позивач, він повідомив відповідача про підстави вимушеної зупинки, однак співробітник поліції повідомив його про порушення позивачем правил дорожнього руху, а саме зупинка ближче 10 метрів від прилеглої території, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач вказує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем не було врахованого його пояснень, не було забезпечено права позивача на правову допомогу. Вказане, на думку позивача, свідчить про достатність підстав для визнання протиправними дій відповідача та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровській області від 30 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Постанову серії ПС 2 №753679 від 23 червня 2016 року, винесену суб'єктом владних повноважень поліцейським роті №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг Заєць Сергієм Володимировичем, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 255 грн.- скасовано.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що притягаючи позивача до відповідності визначеної ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідач діяв в порядку та в межах повноважень визначених Законом та Конституцією України. Відповідач зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності доказів, які підтверджують факт правопорушення. Згідно п. 1.10 ПДР місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. З відеозапису, який було надано позивачем чітко вбачається, що транспортний засіб відповідача зупинений від транспортного засобу позивача на відставні не більше 1 м., а довжина транспортного засобу відповідача 4.9 м., із зазначеного, на думку відповідача, вбачається, що транспортний засіб позивача стоїть на відстані менш ніж 10 м від виїзду з прилеглої території.

Від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку не отриманням копії апеляційної скарги відповідача.

Колегія суддів, порадившись на місці, з урахуванням того, що позивача повідомлено про розгляд справи в порядку ст. 268 КАС України, ухвалила в задоволенні клопотання відмовити та продовжувати розгляд справи без участі позивача та його представника.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23 червня 2016 року відповідачем у відношенні позивача було складено постанову серії ПС №753679.

Відповідно до зазначеної постанови, 26 травня 2016 року о 08 годині 50 хвилин ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом ЗАЗ НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул.. Електрозаводська м. Кривого Рогу, здійснив стоянку транспортного засобу у місці, де заборонена зупинка, а саме: ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, чим порушив п. 15.10 «а» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Згідно зазначеної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн..

Вважаючи зазначену постанову про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про її оскарження.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, на якого Законом покладено тягар доказування правомірності свого рішення, не доведено факту вчинення позивачем порушення правил ПДР, як підстави для застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі передбачені ч. 2 ст.122 КУпАП, ч.1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. «а» пп. 15.10 ПДР, стоянка забороняється в тих місцях, де заборонена зупинка. Пп. «и» п. 15.9 ПДР України, зупинку заборонено ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці проїзду.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил зупинки транспортних засобів.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх співробітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема за зупинку та стоянку ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці проїзду.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, у відповідності до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, суд зазначає, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, якими, відповідно до ст..251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, матеріали справи не містять жодних доказів наявності адміністративного правопорушення, відповідачем не надано суду вимірювання технічними засобами відстані запинки позивача від прилеглої території.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак, враховуючи те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, однак ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних доказів правопорушення надано не було, тому суд погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність обставин того, що позивач здійснив зупинку авто, яка не носила вимушений характер, а також того, протягом якого часу тривала зупинка.

Щодо доводів відповідача про те, що факт адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом, наданим самим позивачем, з урахуванням технічних характеристик автомобілів позивача та відповідача, суд апеляційної інстанції зазначає, що наявних відеозаписів не може бути встановлена в достатньому обсязі відстань зупинки позивача від прилеглої території а також причина такої зупинки, тому доводи відповідача не знайшли свого підтвердження.

Отже, відповідачем на якого ст. 77 КАС України покладено обов'язок доводити правомірність прийнятого ним рішення, не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення за яке до ОСОБА_3 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Вказане є достатньою підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, судом під час прийняття оскаржуваної постанови в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи, надано оцінку доводам сторін, та прийнято законне та обґрунтоване судове рішення, підстави для зміни або скасування якого відсутні.

Керуючись ст. 286, ст.308, ст. 310, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг Заєць Сергія Володимировича - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 29 березня 2018 року та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя: О.О. Круговий

Суддя: А.В. Шлай

Суддя: Т.С. Прокопчук