Справа № 804/343/18
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2018 року Справа № 804/343/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіКоренева А.О.
за участі секретаря судового засіданняМосесова А.Р.
представника позивача - Шахова Д.А. представника відповідача - Ширяєва В.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальності "Метал-Корт" до Державної податкової інспекції у Чечелівському районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування рішення та акту опису майна, -
23 грудня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Метал-Корт» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Чечелівському районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому позивач з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд:
визнати протиправними дії податкового керуючого при складанні Акту опису майна від 03.12.2015 року №1/33972974.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2018 року закінчено підготовче судове засідання та розпочато у той самий день розгляд справи по суті, яка занесена до протоколу судового засідання.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов з урахуванням збільшених позовних вимог задовольнити у повному обсязі.
В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень вказував на те, що ДПІ у Чечеловському районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області правомірно прийнято оскаржувані рішення про опис майна у податкову заставу, оскільки за позивачем рахується податковий борг, який не погашається у встановлені чинним законодавством строки, що надає контролюючому органу право описати майно у податкову заставу для забезпечення виконання платником податків власних зобов'язань. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Суд, розглянувши адміністративний позов, письмові заперечення, дослідивши надані письмові докази, оцінивши їх у взаємозв'язку та сукупності, встановив наступне.
03 грудня 2015 року податковим керуючим Фіхіровою О.В. складено акт опису майна №1/33972974, затверджений першим заступником начальника ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області Мазур О.А., якою проведено опис майна, а саме: склад для зберігання поковок, (Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, Криворізьке шосе, будинок, 1.) (а.с.25).
Вважаючи вищевказані дії та рішення відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до яких, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Згідно з ч.3 ст.2 КАС України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення став факт наявності у позивача податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями, які не сплачуються у добровільному порядку.
Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.
Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Суд зазначає, що відповідно до пп.14.1.155 п.14.1 ст.14 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов'язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.
Відповідно до п.88.1 ст.88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Згідно п.88.2 ст.88 ПК України право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.
Пунктом 89.1 статті 89 ПК України передбачено, що право податкової застави виникає у разі: 89.1.1. несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; 89.1.2. несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
Відповідно до п.89.2 ст.89 ПК України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
Отже, у зв'язку з наявністю податкового боргу, контролюючий орган мав право прийняти рішення про опис майна у податкову заставу, разом з тим, суд зазначає, що порядок здійснення опису майна у податкову заставу, містить певні особливості, яких повинен дотриматись контролюючий орган під час прийняття рішення та опису майна у податкову заставу.
Так, відповідно до п.89.2 ст.89 ПК України у разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Згідно з п.89.3 ст.89 ПК України опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.
Пунктом 2.1 Порядку застосування податкової застави органами доходів і зборів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №572 (далі - Порядок №572), опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу. Таке рішення приймається керівником органу доходів і зборів і надається платнику податків, що має податковий борг.
Відповідно до п.2.2 Порядку №572 майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку. Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна.
Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим.
Згідно з п.2.3 Порядку №572 у разі відмови платника податків від підписання акта опису майна такий опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.
З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що відповідно до чинного правового регулювання рішення про опис майна у податкову заставу приймається керівником контролюючого органу. При цьому, встановлення балансової вартості майна, що описується у податкову заставу, має суттєве значення, оскільки вона повинна відповідати сумі податкового боргу платника. Крім того, чинним законодавством передбачено право платника бути присутнім під час складання акту опису майна у податкову заставу, а в разі відмови від підписання акту, податковий керуючий повинен забезпечити здійснення опису у присутності не менше як двох понятих.
Представник відповідача у судовому засіданні не зміг пояснити, чому рішення підписано заступником, замість керівника та не надав доказів, що підтверджують право заступника керівника контролюючого органу на підписання 05.11.2015 року рішення про опис майна у податкову заставу.
Крім того, в оскаржуваному акті опису майна, відсутня інформація щодо балансової вартості описаного майна, на момент складення акту, балансова вартість описаного майна не встановлювалась, доказів іншого суду не надано, отже контролюючим органом не дотримано вимоги п.89.2 ст.89 ПК України.
Відповідачем не спростовано відсутність в акті опису майна від 03 грудня 2015 року № 1/33972974 інформації щодо балансової вартості описаного майна і не наведено суду доказів того, що на момент складання, акту балансова вартість встановлювалась.
Крім того, судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що акт опису майна був складений в приміщенні контролюючого органу, без виходу за місцем знаходження позивача та повідомлення його про складання акту опису майна.
Таким чином, висновки податкового керуючого про відмову від підпису акту опису майна спростовуються вищенаведеним.
Крім того, ставиться критично до наявних підписів двох понятих, оскільки, яким чином вказані особи засвідчили відмову позивача від підпису, якщо останній не був присутній під час його складання.
Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд приходить до висновку, що опис майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал-Корт» у податкову заставу проведено відповідачем з порушенням порядку, встановленого нормами ПК України та Порядку №572, а дії податкового керуючого під час складання акту є протиправними.
Доводи відповідача про обізнаність директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал-Корт» про перебування майна у податковій заставі, не звільняє контролюючий орган від обов'язку дотримання норм законодавства та прийняття рішень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування. Зокрема, такий висновок зазначений Європейським судом з прав людини у справі "East/West Alliance Limited проти України" від 23.01.2014 року.
Крім цього, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі №21-1465а15.
Частиною 2 ст.5 КАС України визначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Таким чином, суд приходить до висновку, що суб'єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів, що діяв у межах закону під час прийняття рішень, тому, з урахуванням вимог ч.2 ст.5, ч.2 ст.9 КАС України, позов підлягає задоволенню, що підтверджено доказами, які перевірено судом.
Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи протиправність дій відповідача щодо складання акту опису майна від 03 грудня 2015 року, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за потрібне, з урахуванням вимог ч.2 ст.9 КАС України, визнати протиправним та скасувати акт опису майна від 03 грудня 2015 року № 1/33972974.
Відповідно до ч. 1,3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з квитанціями від 22.12.2017 року № 246/1 та від 22.02.2018 за № 39 позивачем було сплачено 3362,00 грн. судового збору, тому такі витрати слід присудити на його користь.
Керуючись ст. ст. 2,9,139,241-246 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправними дії при складанні акту опису майна від 03 грудня 2015 № 1/33972974.
Визнати протиправним та скасувати акт опису майна від 03 грудня 2015 № 1/33972974.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної податкової інспекції у Чечеловському районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальності "Метал-Корт" судовий збір у розмірі 3 362,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев