Справа № 725/750/18
Суддя: Стоцька Л. А.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/750/18
Номер провадження 2-а/725/13/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2018 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

за участю секретаря: Слободян В.О.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

представника третьої особи: Остафійчука Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, ОСОБА_2, третьої особи: Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови від 31.01.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, ОСОБА_2, третьої особи: Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови від 31.01.2018 року.

Посилалась на те, що 31.01.2018 року головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Держаної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області ОСОБА_2 було прийнято постанову №5/18/1024-1.20/2-158, якою визнано її, як посадову особу, винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 96-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень.

Вважає, що зазначена постанова прийнята без дотримання вимог чинного законодавства, висновки про виявлені порушення є безпідставними.

Із оскаржуваної постанови вбачається, що нею видавалися містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, будівельні паспорти забудови земельної ділянки, паспорта прив'язки тимчасової споруди, з порушенням відповідних положень, а саме: порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 року № 109; порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 року № 103; порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року № 244.

Також, звертала увагу суду на те, протокол про адміністративне правопорушення від 10.07.2018 року складений за ч. 3 ст. 96-1 КУпАП, а саме за порушення встановленого порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, видачі будівельних паспортів забудови земельної ділянки та паспортів прив'язки тимчасової споруди, які позивач вчинила в період з 05.04.2016 року по 13.07.2017 рік.

Проте положення ч. 3. ст. 96-1 КУпАП до 01.01.2017 року взагалі не передбачала адміністративну відповідальність за вказані в протоколі порушення, зміни до неї набрали чинності лише з 01.01.2017 року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства» від 09.04.2015 року.

Окрім зазначеного, позивач вказувала на те, що виявлені та викладені у постанові від 31.01.2018 року факти не є правопорушеннями відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки забороняється вимагати від суб'єкта звернення документи або інформацію для надання адміністративної послуги, не передбачені законом, а також ті документи, що перебувають у володінні суб'єкта надання адміністративних послуг.

Щодо виявлених правопорушень під час будівництва індивідуальних житлових будинків по вул. Краматорській, 15 м. Чернівці та по вул.Саратовській, 2 м.Чернівці зазначила, що будівельні паспорти на вказані об'єкти будівництва вона не підписувала, а тому не є суб'єктом відповідальності у даному випадку.

Просила визнати протиправною та скасувати постанову №5/18/1024-1.20/2-158 від 31.01.2018 року, винесену відносно неї за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 96-1 КУпАП.

Відповідачем було подано відзив на адміністративний позов, в якому Управління адміністративний позов не визнало та просило відмовити у задоволенні адміністративного позову. Вказувало на те, що проведеною перевіркою було виявлено, що Управлінням містобудування та архітектури Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин ЧМР видаються містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, будівельні паспорти та паспорти прив'язки тимчасових споруд з порушенням установленого порядку, будівельних норм , стандартів і правил.

Також відповідачем було подано клопотання про допит свідків, яке було задоволено судом.

Позивач у судовому засіданні адміністративний позов підтримала та підтвердила, викладені в ньому обставини. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у поданому до суду відзиві на позов. Просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав. Пояснив, що головний архітектор несе відповідальність за вчиненні порушення, оскільки нею не було виправлено недоліки вказані в акті. Просив відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи Остафійчук Я.В. позов підтримала. Пояснила суду, що дії головного архітектора ОСОБА_1 були правомірними. Просила позов задовольнити.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що 31.01.2018 року біля 11 год. 00 хв. він разом із ОСОБА_1 прибув до Інспекції ДАБК на розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, проте двері було зачинено. Вони зателефонували уповноваженому інспектору, після чого їм відчинили двері та одразу видали постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. На розгляд справи позивача не викликали, можливості надати пояснення по суті справи їй не надали.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що зі слів співробітників Інспекції ДАБК йому відомо, що позивач була присутня під час розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Суд, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі та давши їм належну оцінку, вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає задоволенню з огляду на таке:

Як було встановлено судом, Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області у період з 27.11.2017 року по 10.01.2018 року проводилась планова перевірки діяльності Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради (а.с.41-45).

За результатами перевірки відповідачем 10.01.2018 року було складено акт перевірки дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (а.с.46-56).

Того ж дня головним інспектором будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 було складно протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 96-1 КпАП України (а.с. 14-16).

Із змісту вказаного протоколу від 10.01.2018 року видно, що головним інспектором було виявлено ряд правопорушень, пов'язаних із порушенням містобудівного законодавства, які на думку уповноваженого органу було вчинено позивачем, протягом 2016 року. Окрім того, у протоколі було викладено ряд, вчинених на думку уповноваженого органу правопорушень, вчинених позивачем протягом 2017 року.

Із вказаним протоколом ОСОБА_1 не погодилась, про що нею було зазначено у протоколі.

У подальшому, постановою у справі про адміністративне правопорушення №5/18/1024-1.2012-158 від 31.01.2018 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.96-1 КпАП України у зв'язку з виданням містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст; будівельних паспортів забудови земельної ділянки; паспорта прив'язки тимчасової споруди, з порушенням відповідних положень: Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №109 від 07.07.2011 року; Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України №103 від 05.07.2011 року; Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради №244 від 21.10.2011, чим були порушені ст. 29, ч.2 ст.41-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с.27-28). На позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 гривень.

Розглядаючи аргументи позивача щодо необґрунтованого та безпідставного притягнення її до адміністративної відповідності та даючи їм оцінку, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КпАП України, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно статті 248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Вимоги до постанови по справі про адміністративне правопорушення, викладені у статті 283 КпАП України. Постанова зокрема повинна містити: опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Суд наголошує, що у відповідності до положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника.

Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України " (N 4909/04) від 10 лютого 2010 року Судом було зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішенням спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін , орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обгрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обгрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Проте, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КпАП України, оскільки не містить конкретних обставин, установлених під час розгляду справи, зокрема не містить конкретного переліку вчинених діянь, які були визнані уповноваженим органом правопорушенням та у зв'язку з вчиненням яких ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Також вказана постанова не відповідає вимогам обґрунтованості рішення та не містить підстав, на яких ґрунтується.

У зв'язку з зазначеним, суд вважає за необхідне розглянути підстави притягнення до адміністративної відповідності, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 10.01.2018 року, надавши оцінку кожному виявленому факту.

Як вже зазначалось судом вище, головним інспектором було виявлено ряд правопорушень, пов'язаних із порушенням містобудівного законодавства, які на думку уповноваженого органу було вчинено позивачем, протягом 2016 року.

Даючи оцінку вказаним фактам, суд зазначає таке:.

Відповідно до ч.3 ст. 96-1 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі порушення строків надання замовникові містобудівних умов та обмежень, будівельного паспорта забудови земельної ділянки, вимагання у замовника документів, не передбачених законодавством, надання таких документів з порушенням установленого порядку, містобудівної документації на місцевому рівні, будівельних норм, стандартів і правил, порушення строків надання замовникові висновків (звітів) експертизи проектної та містобудівної документації, надання таких висновків (звітів) з порушенням установленого порядку, а також вимагання під час проведення експертизи документів, не передбачених законодавством.

Проте, редакцією ч.3 ст. 96-1 Кодексу до 01.01.2017 року взагалі не передбачалася адміністративна відповідальність за надання таких документів з порушенням установленого порядку, містобудівної документації на місцевому рівні, будівельних норм, стандартів і правил.

За змістом ч.1 ст. 8 Кодексу особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

З урахуванням зазначеного, зокрема того, що до 01.01.2017 року відповідальність за видання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст; будівельних паспортів забудови земельної ділянки; паспорта прив'язки тимчасової споруди, з порушенням відповідних положень не передбачалася, а отже у цій частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є незаконним та безпідставним.

Окрім того, у протоколі від 10.01.2017 року було викладено ряд, вчинених на думку уповноваженого органу правопорушень, вчинених позивачем протягом 2017 року.

Зокрема, на думку відповідача, позивачем було видано з порушенням вимог п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.2.4 Порядку №109 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, а саме: №1381/17 від 10.02.2017 року на об'єкт «Будівництво паливо-заправного пункту на території автотранспортного підприємства» по АДРЕСА_1; №1424/17 від 12.05.2017 року на об'єкт «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення» по АДРЕСА_2; №1405/17 від 04.04.2017 року на об'єкт «Будівництво станції технічного обслуговування мийки, магазину та кафе» по АДРЕСА_3; №1417/17 від 06.07.2017 року на об'єкт «Будівництво гаража» за адресою АДРЕСА_4; №1421/17 від 10.07.2017 року на об'єкт «Будівництво індивідуального житлового будинку» за адресою АДРЕСА_5; №1426/17 від 13.07.2017 року на об'єкт «Будівництво індивідуального житлового будинку» за адресою АДРЕСА_6

Суд вважає за необхідне розглянути кожний із виявлених фактів та дати їм оцінку.

Так, за фактом виявленого порушення по видачі містобудівних умов та обмежень №1381/17 від 10.02.2017 року на об'єкт «Будівництво паливо-заправного пункту на території автотранспортного підприємства» по АДРЕСА_1 Інспекція вказує на те, що у даному випадку були відсутні будь-які позитивні висновки організацій, вказаних у п.1.4.2 Пояснювальної записки.

Порядок видачі містобудівних умов та обмежень врегульовано положеннями Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»

Зокрема, згідно ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника, до якої додаються: 1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію; 2) копія документа, що посвідчує право власності на об'єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); 3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; 4) витяг із Державного земельного кадастру.

Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об'єкта будівництва.

Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

Підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є: 1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень; 2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об'єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці; 3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні (частина четверта статті).

Таким чином, вимогами Закону не передбачено подання особами для одержання містобудівних умов та обмежень будь-яких позитивних висновків будь-яких організацій.

Окрім того, суд зауважує, що у відповідності до ч.6 ст. 9 Закону України «про адміністративні послуги» забороняється вимагати від суб'єкта звернення документи або інформацію для надання адміністративної послуги, не передбачені законом.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що у даному випадку позивачем не було вчинено будь-яких протиправних дій, а тому притягнення її до адміністративної відповідальності по даному факту є протиправним.

По факту виявленого порушення по видачі містобудівних умов та обмежень №1424/17 від 12.05.2017 року на об'єкт «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення» по АДРЕСА_2 Інспекція вказує на те, що у даному випадку вихідні дані містобудівних умов та обмежень не відповідають документам ескізним пропозиціям, які були підставою для їх видачі.

У даному випадку суд керується положеннями Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №109 від 07.07.2011 року, відповідно до яких у містобудівних умовах та обмеженнях наводяться основні техніко-економічні показники об'єкта будівництва, які можуть бути меншими від запланованих замовником.

Також суд зауважує, що даний об'єкт будівництва розташований у зоні багатоповерхової квартирної житлової та громадської забудови. Переважними видами забудови та використання земельних ділянок у цій зоні є житлові будинки до 4-9 поверхів включно, а також у допустимих видах забудови є багатоквартирні житлові будинки без обмеження поверховості.

Вимагання подання особами для одержання містобудівних умов та обмежень будь-яких позитивних висновків Законом не передбачено.

Щодо відсутності у пакеті документів викопіювань з топографо-геодезичного плану М1:2000 позивачем було повідомлено, що на замовлення Департаменту у 2016 році було виготовлено топографо-геодезичний план М1:2000 всієї території міста Чернівці, який перебуває у розпорядженні Департаменту.

Тому по даному факту, на думку суду, також відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

По факту виявленого порушення по видачі містобудівних умов та обмежень №1405/17 від 04.04.2017 року на об'єкт «Будівництво станції технічного обслуговування мийки, магазину та кафе» по АДРЕСА_7 Інспекція вказує на те, що у даному випадку вид запланованого об'єкту будівництва не входить до допустимого виду забудови зони КС-2.

Однак, за змістом п.4.17 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова сільських і міських поселень» комунально - складська зона - територія населеного пункту, призначена для розміщення груп та окремих підприємств, що забезпечують потреби населення у зберіганні товарів, комунальних та побутових послугах, із загальними для них об'єктами інженерно-технічного та адміністративного забезпечення.

На території комунально-складської зони слід розміщувати підприємства та об'єкти харчової промисловості, торгівлі й плодовоовочевого господарства, тощо; транспортного господарства: гаражі, станції технічного обслуговування автомашин та інші об'єкти.

Таким чином, з урахуванням того, що основою об'єкту будівництва, на який видано містобудівні умови та обмеження є станція технічного обслуговування та мийка, а отже даний об'єкт будівництва є допустимим видом забудови зони КС-2, а притягнення позивача до адміністративної відповідальності по даному факту є безпідставним.

Щодо виданих будівельних паспортів №1417/17 від 06.07.2017 року на об'єкт «Будівництво гаража» за адресою АДРЕСА_8; №1421/17 від 10.07.2017 року на об'єкт «Будівництво індивідуального житлового будинку» за адресою АДРЕСА_5; №1426/17 від 13.07.2017 року на об'єкт «Будівництво індивідуального житлового будинку» за адресою АДРЕСА_9, судом було встановлено, що вони не підписувались позивачем оскільки вона на момент їх видачі, згідно розпорядження Чернівецького міського голови №701-к6 від 16.06.2017 року, перебувала у щорічній оплачуваній відпустці (а.с.29).

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову №5/18/1024-1.2012-158 від 31.01.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.96-1 КпАП України та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька