Справа № 815/230/18
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/230/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2018 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.,

за участю секретаря - Сидорівського С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації публічного акціонерного товариства БАНК «ТРАСТ» Кухарева Володимира Валентиновича про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - Позивач або ОСОБА_1.) з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації публічного акціонерного товариства БАНК «ТРАСТ» Кухарева Володимира Валентиновича (далі - Відповідач) про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації публічного акціонерного товариства БАНК «ТРАСТ» Кухарева Володимира Валентиновича прийняти вимогу ОСОБА_1 на грошові кошти на підставі Договору банківського вкладу №625-Л-980/15 від 19.10.2016 року, що становлять суму 35505,40 грн. (тридцять п'ять тисяч п'ятсот п'ять гривень 40 копійок) у 30-ти денний строк; зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації публічного акціонерного товариства БАНК «ТРАСТ» Кухарева Володимира Валентиновича розглянути вимогу ОСОБА_1 на грошові кошти на підставі Договору банківського вкладу №625-Л-980/15 від 19.10.2016 року, що становлять суму 35505,40 грн. (тридцять п'ять тисяч п'ятсот п'ять гривень 40 копійок); зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації публічного акціонерного товариства БАНК «ТРАСТ» Кухарева Володимира Валентиновича включити вимогу ОСОБА_1 на грошові кошти на підставі Договору банківського вкладу №625-Л-980/15 від 19.10.2016 року, що становлять суму 35505,40 грн. (тридцять п'ять тисяч п'ятсот п'ять гривень 40 копійок) до Реєстру акцептованих вимог кредиторів та задовольнити у порядку та в черговості, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

Так, Позивач зазначив, що 10.06.2016 року між Позивачем та Публічним акціонерним товариством БАНК «ТРАСТ» (далі - ПАТ БАНК «ТРАСТ») було укладено договір банківського вкладу №6125-Л-980/14 на суму у розмірі 85488,78 грн. 19.10.2016 року між Позивачем та ПАТ БАНК «ТРАСТ» було укладено договір банківського вкладу №6125-Л-980/15 на суму 147016,62 грн. Позивач зазначає, що відповідно до рішення Правління Національного банку України № 559-рш від 29.12.2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ БАНК «ТРАСТ», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) було прийнято рішення № 3085 від 30.12.2016 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ БАНК «ТРАСТ» та делегування повноважень ліквідатора банку». Враховуючи зазначене, Фондом у газеті «Голос України» № 2 (6507) від 05.01.2017 року було опубліковано повідомлення про початок процедури ліквідації ПАТ БАНК «ТРАСТ», а також про те, що вимоги кредиторів ПАТ БАНК «ТРАСТ» прийматимуться протягом 30 днів з дня опублікування оголошення. Аналогічне повідомлення було розміщено на офіційному веб-сайгі Фонду. Позивач зазначає, що з 05.01.2017 року Відповідачем було розпочато прийом вимог кредиторів до ПАТ БАНК «ТРАСТ», який відповідно до вимог абз. 1 ч. 5 ст. 45 Закону України 4452-VI від 23.02.2012 року «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон України 4452-VI) тривав до 06.02.2017 року включно. Позивач зазначає, що він через похилий вік та незадовільний стан здоров'я не зміг отримати інформацію про початок процедури ліквідації ПАТ БАНК «ТРАСТ», а дізнався про початок процедури ліквідації ПАТ БАНК «ТРАСТ» коли строк на подачу вимоги сплинув. Позивач зазначає, що він неодноразово звертався як до ПАТ БАНК «ТРАСТ», так і до Фонду із заявами про прийняття його вимоги, проте йому було повідомлено, що повернення коштів не вбачається можливим. Позивач зазначає, що 04.05.2017 року Фондом було відшкодовано йому суму у розмірі 85488,78 грн. за договором №6125-Л-980/14 та 114016,22 грн. за договором № 6125-Л-980/15, проте грошові кошти у розмірі 35505,40 грн. не були відшкодовані. Враховуючи викладене, Позивач зазначає, що оскільки всі можливості позасудового захисту своїх прав їм були вичерпані, вважаючи причини пропуску тридцятиденного строку включення його вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів поважними, Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 30.01.2018 року було відкрито провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації публічного акціонерного товариства БАНК «ТРАСТ» Кухарева Володимира Валентиновича про зобов'язання вчинити певні дії та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) у судове засідання (а.с. 2-4).

Представник Відповідача надав до суду письмовий відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі (а.с. 65-66). Так, в письмовому відзиві на адміністративний позов представник Відповідача зазначив, що між Позивачем та ПАТ БАНК «ТРАСТ» укладені наступні договори банківського вкладу:

№6125-Л-980/14 від 10.06.2016 року на суму вкладу 85488,78 грн. та №6125-Л-980/15 від 19.06.2016 року на суму вкладу 147016,22 грн. Представник Відповідача зазначає, що кошти за вказаними договорами були відшкодовані у розмірі 200000,00 грн., в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. В іншій частині - на суму 35505,40 грн., Позивачу було відмовлено у включенні до акцептованого реєстру вимог кредиторів ПАТ БАНК «ТРАСТ» через пропуск строків звернення із відповідною заявою. Представник Відповідача зазначає, що 17.05.2017 року Позивач звернувся до ПАТ БАНК «ТРАСТ» із листом про відшкодування йому грошових коштів у розмірі 35505,40 грн. за вкладом, які не були відшкодовані Фондом у межах гарантованої суми відшкодування. Представник Відповідача зазначає, що заявлення кредиторських вимог (крім вимог фізичних осіб - вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами) до банку допускається виключно у межах 30-денного строку з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії. Так, з 05.01.2017 року Відповідачем було розпочато прийом вимог кредиторів до банку, відповідно до вимог абз. 1 ч. 5 ст. 45 Закону України № 4452-VI, який тривав на протязі 30 днів з моменту опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, тобто по 06.02.2017 року включно. Представник Відповідача зазначає, що Позивач звернувся до Відповідача із заявою про визнання його кредиторських вимог лише 17.05.2017 року, з пропуском встановленого законом тридцятиденного строку, відповідно його вимоги не були включені до реєстру кредиторів. Також представник Відповідача зазначає, що пропуск строку заявлення кредиторських вимог до банку має наслідком неприйняття таких вимог, а також за змістом ч. 1 та ч. 8 ст. 49 Закону України № 4452-VІ такі вимоги не підлягають задоволенню та вважаються погашеними. На думку представника Відповідача, сам по собі похилий вік особи та незнання про початок процедури ліквідації банку і необхідності заявлення кредиторських вимог не є поважною причиною для пропуску строку заявлення кредиторських вимог за відсутності доказів обставин, які б свідчили про об'єктивну неможливість заявити кредиторські вимоги у встановлений законом строк. Представник Відповідача також зазначає, що Позивач у своїй заяві від 17.05.2017 року вказує, що ще у лютому 2017 р. був обізнаний про закриття банку, відповідно достовірно знав про початок ліквідації банку та мав змогу вчасно заявити свої кредиторські вимоги. Враховуючи викладене, представник Відповідача зазначає, що відсутні законні підстави для акцептування кредиторських вимог Позивача, а заявлений позов є необґрунтованим, так як Позивачем не доведено, що ним заявлено кредиторські вимоги у визначені законом строки, або ж, що існували об'єктивні перешкоди для їх заявлення у такий строк.

Позивач надав до суду відповідь на відзив (а.с. 107-109), в якому додатково зазначає, що він неодноразово звертався до Відповідача із заявами про повернення його грошового вкладу у повному обсязі. Позивач зазначає, що він був необізнаний про процедуру повідомлення про закриття банку через газету «Голос України», при цьому зазначає, що Відповідач не повідомив його про закриття банку засобами поштового зв'язку або іншими засобами. Позивач зазначає, що він дізнався про закриття банку випадково, при цьому в банку йому повідомили, що для відшкодування вкладу потрібно звертатися до Фонду і дали номер телефону, проте поштової адреси Фонду Позивачу надано не було. Позивач також зазначає, що з кінця січня 2017 року по 04.05.2017 року він не міг зв'язатись з Відповідачем по наданому йому номеру телефону. Під час телефонної розмови 04.05.2017 року Позивачу було повідомлено, що вклад Позивача можна отримати у банку «Південний», а також що два його вклади були об'єднані в один. Позивач зазначає, що йому повернули 200000 грн., а 35505 грн. не виплатили. Позивач також зазначає, що з 04.05.2017 року він неодноразово звертався до Національного банку України, Фонду, Відповідача з метою повернення грошових коштів, проте йому було відмовлено. Враховуючи викладене, Позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Відповідача надав до суду письмові заперечення (а.с. 97-97), в яких додатково зазначає, що не заслуговують на увагу доводи Позивача щодо обов'язку Відповідача повідомити його персонально про початок процедури ліквідації банку і початку прийому кредиторських вимог, адже жодним нормативним актом такі дії Відповідача не передбачені. Натомість, у відповідності до Закону України № 4452-VІ, строк прийому кредиторських вимог Відповідачем розпочинається саме з дати розміщення оголошення у мережі Інтернет та друкованих видання, що було зроблено Відповідачем. Крім того, представник Відповідача посилається на те, що Позивач у своїй відповіді на відзив зазначив, що у січні 2017 року він дізнався про "закриття" банку, отримав для зв'язку номер телефону Фонду та одразу почав дзвонити на вказаний номер, оскільки заяву про визнання кредиторських вимог Позивач подав лише у травні 2017 року, тобто через більш як три місяці після того, як дізнався про початок ліквідації банку. Враховуючи викладене, представник Відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні 30.03.2018 року Позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив.

В судове засіданні 30.03.2018 року представник Відповідача не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі з урахуванням поданих відзиву та заперечень (а.с. 91).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, судом було встановлено наступне.

10.06.2016 року Позивач уклав з ПАТ БАНК «ТРАСТ» договір банківського вкладу «ЛІДЕР без поповнення» №6125-Л-980/14 в національній валюті. Відповідно до умов вказаного договору Позивач, як клієнт, розмістив в ПАТ БАНК «ТРАСТ» вклад з початковою сумою 77000 грн. на строк до 15.06.2017 року з виплатою 28 процентів річних по закінченню строку дії вкладу (а.с. 29).

19.10.2016 року Позивач уклав з ПАТ БАНК «ТРАСТ» договір №6125-Л-980/15 про приєднання до Договору про надання комплексу банківський послуг фізичним особам. Відповідно до умов вказаного договору, на ім'я Позивача був відкритий депозитний рахунок №2635.8.006125.004 «ЛІДЕР без поповнення» в національній валюті. Позивач, як клієнт, розмістив в ПАТ БАНК «ТРАСТ» вклад з початковою сумою 143679,65 грн. на строк до 24.10.2017 року з виплатою 22 процентів річних по закінченню строку дії вкладу (а.с. 31).

Судом встановлено, що на підставі рішення Правління Національного банку України №468-рш/БТ від 06.12.2016 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «ТРАСТ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від № 2699 від 06.12.2016 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «ТРАСТ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 29.12.2016 №559-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «ТРАСТ» (а.с. 65) виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 3085 від 30.12.2016 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «ТРАСТ» та делегування повноважень ліквідатора банку» (а.с. 68-69).

Враховуючи зазначене, Фондом у газеті «Голос України» № 2 (6507) від 05.01.2017 року було опубліковано повідомлення про початок процедури ліквідації ПАТ БАНК «ТРАСТ», а також про те, що вимоги кредиторів ПАТ БАНК «ТРАСТ» прийматимуться протягом 30 днів з дня опублікування оголошення (а.с.59-59). Аналогічне повідомлення було розміщено на офіційному веб-сайті Фонду (а.с. 57), а відтак граничний строк подання вимог кредиторів до уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ БАНК «ТРАСТ» становив 06.02.2017 року (включно).

04.05.2017 року Позивачем через банк-агент ПАТ Акціонерний банк «ПІВДЕННИЙ» отримано гарантовану Фондом суму відшкодування в розмірі 85488,78 грн (за договором №6125-Л-980/14) та в розмірі 114511,22 грн. (за договором №6125-Л-980/15), в загальному розмірі 200000,00 грн.

17.05.2017 року Позивачем було направлено Відповідачу заяву про повернення коштів, сума яких перевищує гарантовану суму відшкодування за рахунками у ПАТ БАНК «ТРАСТ» (а.с. 60).

Листом №1374 від 31.05.2017 року Позивача було повідомлено, що повернення коштів не вбачається можливим з огляду на пропуск строку подання заяви про кредиторські вимоги (а.с. 63-64).

26.08.2017 року Позивачем було повторно направлено заяву Відповідачу про повернення коштів, сума яких перевищує гарантовану суму відшкодування за рахунками у ПАТ БАНК «ТРАСТ» (а.с. 10).

Листом №2040 від 15.09.2017 року Позивача було повідомлено, що повернення коштів не вбачається можливим з огляду на пропуск строку подання заяви про кредиторські вимоги (а.с. 36-37).

Вважаючи, що Відповідачем порушене право Позивача на повернення суми вкладів у повній мірі, Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами регулюються Законом України № 4452-VІ.

Відповідно до положень ст.2 Закону України № 4452-VІ вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката; ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України № 4452-VІ, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини першої та другої статті 4 Закону України № 4452-VІ, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції, зокрема, здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом.

Згідно з частиною першою та другою статті 26 Закону України № 4452-VІ, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 44 Закону України № 4452-VІ, Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність». Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Згідно зі статтею 45 Закону України № 4452-VІ, Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 48 Закону України № 4452-VІ, Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч.1 ст. 49 З Закону України № 4452-VІ, Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Відповідно до ч.1 ст. 49 Закону України № 4452-VІ, Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Відповідно до ч.8 ст. 49 Закону України № 4452-VІ, вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Аналіз наведених положень Закону України № 4452-VІ дає підстави для висновку, що в межах ліквідаційної процедури банку статусу кредитора набувають дві категорії осіб:

1) фізичні особи - вкладники у межах гарантованої Фондом суми відшкодування;

2) особи, вимоги яких заявлені протягом 30 днів з дня опублікування відомостей (про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду), та які акцептовані та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

До останніх, за змістом п.4 ч.1 ст. 52 Закону України № 4452-VІ, зокрема відносяться в тому числі фізичні особи-вкладники з вимогами у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.

Судом встановлено, що Позивач, як фізична особа-вкладник в межах гарантованої Фондом суми відшкодування 04.05.2017 року отримав 200000,00 грн., що є гарантованою сумою відшкодування за вкладами, отже спір між сторонами стосується вимог у частині, що перевищує суму, виплачену Позивачу Фондом.

Судом також встановлено, що із заявою про повернення коштів в сумі 35505,40 грн. (залишок суми неповернутого вкладу) Позивач звернувся до Відповідача лише 17.05.2017 року. При цьому, Фондом виконані вимоги Закону України № 4452-VІ щодо публікації відомостей про ліквідацію банку в газеті «Голос України» та на офіційному веб-сайті.

Враховуючи наведене, а також те, що граничний строк подання, у тому числі фізичними особами-вкладниками заяв-вимог кредиторів до банку сплив 06.02.2017 року, Позивачем порушений встановлений ч.5 ст. 45 Закону України № 4452-VІ тридцятиденний строк.

Таким чином, Відповідачем правомірно повідомлено Позивачу про неможливість повернення коштів з рахунків за його заявою від 17.05.2017 року, оскільки Позивачем у встановлені законодавством строки не було подано до Уповноваженої особи заяви про кредиторські вимоги до банку.

Щодо доводів Позивача про поважність причин пропуску строку заявлення кредиторських вимог в якості підстав для задоволення позовних вимог, суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено можливості поновлення такого строку для подання заяви про включення до Реєстру акцептованих вимог кредиторів, навіть за наявності поважних причин.

Щодо доводів Позивача про об'єднання його рахунків суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України № 4452-VІ, Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Враховуючи відсутність звернення до Відповідача із відповідною заявою про визнання кредиторських вимог на суму коштів, що перевищує суму гарантованого відшкодування вкладів у встановлений законом строк, суд дійшов висновку, що у Відповідача не виникло обов'язку включити вимогу Позивача на грошові кошти на підставі Договору банківського вкладу №625-Л-980/15 від 19.10.2016 року, що становлять суму 35505,40 грн. (тридцять п'ять тисяч п'ятсот п'ять гривень 40 копійок) до Реєстру акцептованих вимог кредиторів та задовольнити у порядку та в черговості, передбаченому Законом України № 4452-VІ.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 241-243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (65113, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації публічного акціонерного товариства БАНК «ТРАСТ» Кухарева Володимира Валентиновича (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 5-А, РНОКПП НОМЕР_2) про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в тридцятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Стеценко О.О.

.