Справа № 826/6427/16
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 березня 2018 року № 826/6427/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: головуючої судді Вєкуа Н.Г., суддів Костенка Д.А., Шрамко Ю.Т. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчука Тараса Володимировича, третя особа - ОСОБА_2, про визнання незаконними дій та рішення, скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Міністерства економічного розвитку і торгівлі України до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчука Тараса Володимировича про:

- визнання незаконними дій відповідача-2 щодо прийняття постанови від 11 квітня 2016 року ВП 50403704 про накладення на позивача штрафу у розмірі 1360,00 грн.;

- визнання незаконною та скасування постанови від 11 квітня 2016 року ВП 50403704 про накладення штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.02.2016 постановою Окружного адміністративного суду м. Києва у справі 826/17618/15, яка набрала законної сили, частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 та поновлено останнього на посаді заступника директора департаменту зовнішньоекономічної діяльності - начальника відділу державного регулювання зовнішньоекономічних операцій Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з 01.07.2015 року. На виконання вказаної постанови, 26.02.2016 видано виконавчий лист, що пред'явлений до виконання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчука Т.В., 09.03.2016 відкрито виконавче провадження ВП 50403704 з виконання виконавчого листа у справі 826/17618/15. Крім того, 24.03.2016 Міністерство економічного розвитку і торгівлі України заернулося до державного виконавця із заявами 2432-03/239 та 2432-03/240 від 23.03.2016, якими зазначало на необхідність звернення державного виконавця до Окружного адміністративного суду м. Києва із заявами про роз'яснення резолютивної частини постанови та про зміну способу виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.02.2016 у справі 826/17618/15. Крім того, просило зупинити виконавче провадження ВП 50403704 до винесення відповідних рішень Окружним адміністративним судом м. Києва. Проте, 24.03.2016 у зв'язку з невиконанням без поважних причин рішення суду державним виконавцем на Міністерство економічного розвитку і торгівлі України накладено штраф у розмірі 680 грн., про що винесено відповідну постанову та в подальшому 11.04.2016 державним виконавцем, у зв'язку з повторним невиконанням без поважних причин рішення суду на Міністерство економічного розвитку і торгівлі України накладено штраф у розмірі 1 360 грн., про що прийнято оскаржувану постанову. Позивач не погоджуючись з діями відповідача щодо накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин, звернувся до суду за оскарженням вказаної вище постанови від 11.04.2016, оскільки вважає, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у вказаній вище справі не було виконано, у зв'язку із наявністю поважних причин, які перешкоджали виконанню рішення суду.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України проти задоволення позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити.

В судове засідання 12.07.2017 третя особа не з'явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи.

З огляду на наведене, виходячи з положень ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Кодексу адміністративного судочинства України, що була чинною на 12.07.2017), враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про доцільність подальшого розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

18.02.2016 постановою Окружного адміністративного суду м. Києва у справі 826/17618/15, яка набрала законної сили, частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_2, останнього поновлено на посаді заступника директора департаменту зовнішньоекономічної діяльності - начальника відділу державного регулювання зовнішньоекономічних операцій Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з 01.07.2015. Вказана постанова суду у частині поновлення ОСОБА_2 на посаді заступника директора департаменту зовнішньоекономічної діяльності - начальника відділу державного регулювання зовнішньоекономічних операцій Міністерства економічного розвитку і торгівлі України підлягала негайному виконанню.

На виконання вказаної постанови, 26.02.2016 видано виконавчий лист, що пред'явлений до виконання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчука Т.В., 09.03.2016 відкрито виконавче провадження ВП 50403704 з виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва виданого 26.02.2016 у справі 826/17618/15.

Відповідно до положеннь ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» вимогою державного виконавця від 09.03.2016 20.1-344/14 Міністерство економічного розвитку і торгівлі України зобов'язано негайно виконати вимоги вказаного вище виконавчого листа та поновити ОСОБА_2 на посаді заступника директора департаменту зовнішньоекономічної діяльності - начальника відділу державного регулювання зовнішньоекономічних операцій Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з 01.07.2015.

24.03.2016 від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України до державного виконавця надійшли заяви 2432-03/239 та 2432-03/240 від 23.03.2016, якими останнє зазначало на необхідність звернення державного виконавця до Окружного адміністративного суду м. Києва із заявами про роз'яснення резолютивної частини постанови та про зміну способу виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.02.2016 у справі 826/17618/15. Крім того, просило зупинити виконавче провадження ВП 50403704 до винесення відповідних рішень Окружним адміністративним судом м. Києва.

Проте, 24.03.2016 у зв'язку з невиконанням без поважних причин рішення суду державним виконавцем на Міністерство економічного розвитку і торгівлі України накладено штраф у розмірі 680 грн., про що згідно зі ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» винесено відповідну постанову.

В подальшому, вимогою державного виконавця від 28.03.2016 20.1-344/14 Міністерство економічного розвитку і торгівлі України повторно зобов'язано негайно виконати вимоги вказаного вище виконавчого листа та поновити ОСОБА_2 на посаді заступника директора департаменту зовнішньоекономічної діяльності - начальника відділу державного регулювання зовнішньоекономічних операцій Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з 01.07.2015, та попереджено боржника, що у разі невиконання без поважних причин зазначеної вимоги на нього на підставі ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» буде накладення штрафу у подвійному розмірі.

05.04.2016 Міністерство економічного розвитку і торгівлі України звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва із заявами про зміну способу виконання рішення та про роз'яснення резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.02.2016 у справі 826/17618/15.

В обґрунтування поданих заяв заявник зазначив, що не можливо виконати судове рішення та поновити третю особу на державній службі, оскільки даний працівник наразі працевлаштований. Тому заявник просить роз'яснити резолютивну частини постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2016 у справі 826/17618/15 в частині того, яким чином необхідно виконати вимоги резолютивної частини постанови щодо поновлення ОСОБА_2 на посаді заступника директора департаменту зовнішньоекономічної діяльності - начальника відділу державного регулювання зовнішньоекономічних операцій Мінекономрозвитку з 01.07.2015, якщо останній працює з 01.09.2015, а зміщення суперечитиме вимогам Закону України «Про державну службу», Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

При цьому, заявник просив змінити спосіб виконання п. 4 резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2016 року у справі 826/17618/15 стосовно поновлення ОСОБА_2 на посаді заступника директора департаменту зовнішньоекономічної діяльності - начальника відділу державного регулювання зовнішньоекономічних операцій Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з 01.07.2015 по 31.08.2015, замість встановленого судом 01.07.2015 року.

Для розгляду вказаних вище заяв Міністерства економічного розвитку і торгівлі України у справі 826/17618/15, Окружним адміністративним судом м. Києва призначено судове засідання на 29.06.2016.

11.04.2016 державним виконавцем, у зв'язку з невиконанням без поважних причин рішення суду на Міністерство економічного розвитку і торгівлі України накладено штраф у розмірі 1 360 грн., про що відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято оскаржувану постанову.

Крім того, 25.04.2016 Міністерство економічного розвитку і торгівлі України звернулося до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчука Т.В. із заявою 2432-03/0370 про зупинення виконавчого провадження ВП 50403704 до прийняття Окружним адміністративним судом м. Києва відповідного рішенням щодо заяви про роз'яснення судового рішення у справі 826/17618/15.

28.04.2016 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від позивача надійшла заява 2432-03/385 про закінчення виконавчого провадження ВП 50403704, у зв'язку з виконанням виконавчого листа у справі 826/17618/15 та поновленням ОСОБА_2 на посаді заступника директора департаменту зовнішньоекономічної діяльності - начальника відділу державного регулювання зовнішньоекономічних операцій Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з 01.07.2015 та додано копію відповідного наказу від 22.04.2016 353-к.

Також, судом встановлено, що 18.01.2017 ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва у справі 826/17618/15 Міністерству економічного розвитку і торгівлі України відмовлено у роз'ясненні судового рішення та відповідно відмовлено у встановленні способу і порядку виконання судового рішення від 18.02.2016 у вказаній справі.

Позивач не погоджуючись з діями відповідача щодо накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин, звернувся до суду за оскарженням вказаної вище постанови від 11.04.2016, оскільки вважає, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва не було виконано у зв'язку із наявністю поважних причин, які перешкоджали такому виконанню.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року 606-XIV (далі - Закон 606-XIV), який був чинним на час прийняття оскаржуваної постанови, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України (стаття 2 Закону 606-XIV).

Статтею 11 Закону 606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Крім того, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом. (стаття 6 Закону 606-XIV).

Згідно змісту оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 11.04.2016 встанволна, що вона прийнята на підставі статей 89 Закону 606-XIV.

Щодо підстав для застосування штрафних санкцій суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 30 Закону 606-XIV, негайному виконанню підлягають зокрема рішення про поновлення на роботі чи на попередній посаді незаконно звільненого або переведеного працівника.

Статтею 76 Закону 606-XIV передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або упоноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У разі невиконання власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника на них накладається штраф та застосовуються інші заходи, передбачені законом.

Відповідальність у виконавчому провадженні передбачена главою 10 зокрема ст. 89 Закону 606-XIV, якою передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Тобто, згідно статті 89 Закону 606-XIV передбачене право застосування штрафів у разі невиконання виконавчого документа без поважних причин.

В даному випадку у оскаржуваній постанові чітко наведено підстави для застосування штрафу, зокрема, штраф накладено, у зв'язку з невиконанням без поважних причин рішення суду.

При цьому, позивачем зазначено на ту обставину, що рішення не виконано у зв'язку із поданям відповідних заяв про зміну способу виконання рішення та про роз'яснення резолютивної частини рішення у справі 826/17618/15.

Так, стаття 37 Закону 606-XIV визначає обставини, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження.

Суд наголошує, що стаття 37 Закону 606-XIV не містить таких підстав для обов'язкового зупинення виконавчого провадження як звернення боржника до суду за роз'ясненням чи про зміну способу виконання рішення.

Враховуючи зазначене, судом відхиляються посилання позивача, як на підставу для скасування постанови про накладення штрафу на те, що державним виконавцем не було взято до уваги підстави неможливості виконання рішення суду, як звернення до суду із заявами про роз'яснення судового рішення та про зміну способу виконання рішення.

Надаючи оцінку доводам заявника про неможливість виконання рішення суду у цій справі, суд зауважує наступне.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.01.2017 у справі 826/17618/15 Міністерству економічного розвитку і торгівлі України відмовлено у роз'ясненні судового рішення та відповідно відмовлено у встановленні способу і порядку виконання судового рішення від 18.02.2016 у вказаній справі.

При цьому, постановляючи вказані вище ухвали, які станом на час розгляду даної справи набрали законної силу, суд керувався наступними обставнами.

Так, відповідно до норм чинного законодавства роз'ясненню підлягають ті судові рішення, які є незрозумілими, містять суперечливі доводи, які ведуть до труднощів при їх виконанні, чого в даному випадку не має, оскільки постанова суду викладена доступною, зрозумілою мовою, і не потребує додаткових роз'яснень.

Як слідує з роз'яснень, що містяться в п.21 постанови Пленуму Верхового Суду України 14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснення судового рішення можливе у випадку, коли воно є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію; при цьому суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд своєю ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що була чинною на час постановлення відповідної ухвали) подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

В даному випадку, розглянувши заяву представника Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, та перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 05.05.2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 826/17618/15 від 26.02.2016 закінчено у зв'язку із фактичним виконанням рішення суду.

З урахуванням наведеного в задоволенні заяви представника Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про роз'яснення судового рішення було відмовлено.

Щодо зміни способу і порядку виконання рішення, суд зазначив.

Під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленому раніше порядку і способу. При цьому суд не може змінювати рішення суду по суті, а зміна способу і порядку виконання судового рішення передбачати обраний судом при ухваленні рішення спосіб відновлення порушеного права. Судом встановлено, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 05.05.2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 826/17618/15 від 26.02.2016 закінчено у зв'язку із фактичним виконанням рішення суду.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави для задоволення заяви Міністерства економічного розвитку і торгівлі України відсутні, а тому відмовив у її задоволенні.

Водночас, колегія судів звертає увагу на те, що відповідно до статті 129 та 1291 Конституції України, судове рішення є обов'язковим до виконання, а обов'язковість судового рішення визнається однією з основних засад судочинства.

Обов'язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов'язків.

Вказану позицію висловив Верховний Суд України в постанові судових палат у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі 6-435цс15.

Таким чином, дії державного виконавця Артемчука Тараса Володимировича у виконавчому провадженні ВП 50403704 були правомірними, а тому cуд приходить до висновку, що постанова від 11 квітня 2016 року ВП 50403704 про накладення на позивача штрафу у розмірі 1360,00 грн. не підлягає скасуванню, оскільки рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі 826/17618/15 боржником невиконано без поважних на те причин.

З врахуванням викладеного, колегія суддів не може прийняти до уваги доводи позивача в повному обсязі та вважає, що вимоги позову є необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 242-243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 287, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Головуючий суддя Н.Г. Вєкуа

Судді Д.А. Костенко

Ю.Т. Шрамко