Справа № 809/3315/13-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 березня 2018 року

Київ

справа №809/3315/13-a

адміністративне провадження №К/9901/19566/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргуФізичної особи-підприємця ОСОБА_2
на постановуІвано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.02.2014 (Головуючий суддя - І.І. Скільський)
та ухвалуЛьвівського апеляційного адміністративного суду від 11.01.2016 (колегія у складі суддів: Н.Г. Левицька, І.О. Яворський, В.П. Сапіга)
у справі №809/3315/13-а
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_2
доДолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області (далі - ОДПІ)
провизнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_2 звернулась до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОДПІ № від 04.10.2013 року.

Обґрунтовуючи позов вказала, що обсяг її виручки від реалізації продукції в 4 кварталі 2012 року не перевищив граничні обсяги виручки, яка передбачена підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України). Сума розбіжності визначена податковим органом не відноситься до її оподатковуваного доходу, оскільки позивачем отримано від третьої особи грошові готівкові кошти у розмірі 400000 грн. 00 коп., згідно договору позики із цільовим призначенням для поповнення обігових коштів для ведення господарської діяльності, яка не включається до загального складу доходу платника єдиного податку і не підлягає оподаткуванню.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.02.2014, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.01.2016, у задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, зазначили, що визначене ОДПІ податкове зобов'язання позивачу є законним, так як, отримавши на власний розрахунковий рахунок суму коштів, яка перевищує дозволений розмір виручки, вона зобов'язана була перейти на сплату інших податків і зборів, визначених ПК України, що зроблено не було. Оцінюючи доводи про отримання запозичених коштів, суди ствердили, що позивачем не вказано, та не надано доказів які б свідчили на їх повернення позикодавцеві протягом 12 календарних місяців з дня її отримання. Крім того, позивачем не надано та відсутні у матеріалах справи докази, які б вказували на те, що в ході проведення перевірки позивачем надавались перевіряючим, відповідний договір позики та докази повернення коштів як поворотної фінансової допомоги, протягом 12 календарних місяців з дня її отримання.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подала касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати, позов задовольнити. Вказується на те, що судами неправильно надано оцінку пункту 292.11 статті 292 ПК України в поєднанні із фактичними обставинами справи, оскільки запозичені кошти вона могла повернути протягом 12 календарних місяців з дня їх отримання, тобто до 29.03.2013. При цьому в період, що перевірявся, мало місце лише отримання коштів за договором позики, що дає підстави для збільшення суми отриманого доходу податку. Також вказує, що в порушення процесуального Закону, судами попередніх інстанцій не забезпечено її право на судовий захист через подання доказів, адже при розгляді справи судом першої інстанції не задоволено клопотання про відкладення розгляду справи та прийнято оскаржену постанову, а судом апеляційної інстанції розгляд справи здійснено в письмовому провадженні.

25.02.2016 Вищим адміністративним судом України касаційне провадження за касаційною скаргою ФОП ОСОБА_2 відкрито.

09.02.2018 касаційна скарга передана на розгляд судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Юрченко В.П. в порядку пункту четвертого частини першої розділу 7 «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства у редакції Закону від 03.10.2017 № 2147.

Від відповідача відзиву на вказану касаційну скаргу до суду не надходило, що не перешкоджає її розгляду по суті.

З урахуванням відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, згідно пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами встановлено, що у період з 05.09.2013 по 13.09.2013 на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 та пункту 82.2 статті 82 ПК України від 02.12.2010 року та відповідно до направлення від 04.09.2013 №81, направлення від 04.09.2013 №82, наказу Долинської ОДПІ Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області від 11.09.2013 №137, на підставі постанови слідчого відділу ДПС в Івано-Франківській області про призначення документальної позапланової перевірки від 21.05.2013 проведена виїзна документальна позапланова перевірка ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 по 31.12.2012, про що складено акт № 741/171/НОМЕР_1 від 20.09.2013.

Проведеною перевіркою, зокрема встановлено порушення вимог підпункту 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України, в результаті чого обсяг виручки від реалізації продукції перевищує граничні обсяги виручки (1000000 грн.) в 4 кварталі 2012 року і становить 1321817 грн. 25 коп.

У зв'язку із виявленими порушеннями, 04.10.2013 контролюючим органом винесено податкове повідомлення рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб на 60 340 грн. 74 коп., з них за основним платежем 48 272 грн. 59 коп., та штрафні санкції - 12068 грн. 25 коп.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із абзацом 3 підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Однією з обставин для проведення документальної позапланової виїзної перевірки підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України визначає отримання постанови слідчого, винесеної ним відповідно до закону у кримінальних справах, що перебувають у його провадженні.

Відповідно до пункту 86.9 статті 86 ПК України, - у разі якщо грошове зобов'язання розраховується органом державної податкової служби за результатами призначеної відповідно до кримінально-процесуального закону або закону про оперативно-розшукову діяльність перевірки, то приймати податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки можна протягом 10 робочих днів після отримання відповідного судового рішення у кримінальній справі. Цією нормою передбачено, що матеріали перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються правоохоронному органу, що призначив перевірку. Статус таких матеріалів перевірки та висновків органу державної податкової служби визначається кримінально-процесуальним законом або законом про оперативно-розшукову діяльність.

Таким чином, матеріали перевірки та висновки органу державної податкової служби, викладені в акті документальної позапланової перевірки № 741/171/НОМЕР_1 від 20.09.2013, що призначена на виконання постанови слідчого відділу ДПС в Івано-Франківській області відповідно до кримінально-процесуального закону, до дня набрання законної сили відповідним рішенням у кримінальній справі, можуть бути оцінені як докази виключно у рамках розслідування та розгляду такої кримінальної справи.

Аналогічний висновок щодо застосування наведених положень статей 78 та 86 ПК України зазначений Верховним Судом України в постанові від 23.12.2014 (справа №21-576а14).

Відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 349, статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення, не передаючи справи на новий розгляд. Підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення - про задоволення позову. При цьому, вбачаючи зміст пункту 2 частини першої статті 245 КАС України, суд приходить до висновку визначити належний спосіб захисту порушеного права шляхом визнання протиправним та скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, оскаржуючи у судовому порядку вказане податкове повідомлення-рішення сплатив судовий збір: до суду першої інстанції - 172 грн. 06 коп. (квитанція №20 від 28.10.2013); до суду апеляційної інстанції - 913 грн. 50 коп. (квитанція №6847.154.1 від 17.03.2014); до суду касаційної інстанції - 2214 грн. 33 коп. (квитанція №177 від 22.02.2016).

За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОДПІ, сплачені позивачем судові збори до трьох судових інстанцій у розмірі - 3299 грн. 89 коп.

Керуючись статтями 139, 341, 345, 349, 351 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.02.2014 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.01.2016 у справі № 809/3315/13-а скасувати.

3. Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області № від 04.10.2013 року.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_2, сплачений судовий збір в загальному розмірі 3299 грн. 89 коп.

6. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С.Пасічник,

Судді Верховного Суду