Справа № 805/4781/17-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року справа №805/4781/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Компанієць І.Д., за участю секретаря судового засідання - Токаревої А.Г., представника відповідача - Помалюк І.В., діючої за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2018 року у справі № 805/4781/17-а (головуючий І інстанції суддя Буряк І.В.), складену в повному обсязі 12 лютого 2018 року в м. Слов'янськ Донецької області за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2017 року, ОСОБА_2 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 20 жовтня 2017 року на суму 44 000,00 грн. та скасування податкового повідомлення-рішення № від 20 жовтня 2017 року на суму 01,00 грн. (а.с. 4-7).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2018 року у справі № 805/4781/17-а у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено повністю (а.с. 85-89).

Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просила суд скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2018 року у справі № 805/4781/17-а, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, фізичною особою-підприємцем зазначено, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними, з огляду на те, що за місцем проведення перевірки (АДРЕСА_1) наявний реєстратор розрахункових операцій та після отримання ліцензії ОСОБА_2 здійснювала господарську діяльність саме в тому магазині, місце розташування якого було визначено в ліцензії .

При цьому, позивач/апелянт вказує на те, що під час отримання ліцензії, у зв'язку з необхідністю зазначення конкретної адреси місця торгівлі, нею було зазначено адресу: АДРЕСА_2, зупинка район Критого ринку, оскільки в договорі оренди нежитлових приміщень №1 від 10 лютого 2017 року не зазначено чітка адреса магазину.

Також позивач зазначає, що за адресою АДРЕСА_1 не зареєстрований жодний магазин, оскільки це є тільки адреса земельної ділянки всього Критого ринку, а не адреса самої господарської одиниці де вона здійснює торгівлю. (а.с. 92-95).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 до суду не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином. 28 березня 2018 року до канцелярії суду надала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, наполягала на тому, що спірні податкові повідомлення-рішення є правомірним, а рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) з 08 лютого 2017 року була фізичною особою-підприємцем, основний вид діяльності якої: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.с. 8-9), 25 січня 2018 року припинила свою діяльність, про що внесено відповідний запис № 2019689 (а.с. 19, 23-25, 37).

10 лютого 2017 року між ОСОБА_3, у якості орендодавця, та ОСОБА_2, у якості орендаря, укладено договір оренди нежитлових приміщень №1, а саме магазину для роздрібної торгівлі продовольчими товарами за адресою: АДРЕСА_2, строк оренди: з 10 лютого 2017 року до 31 грудня 2017 року (а.с. 51-41)

22 лютого 2017 року позивач отримала ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями з терміном дії з 22 лютого 2017 року до 22 лютого 2018 року №05/15/17/0/10778. В цій ліцензії місцем торгівлі визначено: АДРЕСА_2, зупинка район Критого ринку (а.с. 62).

Крім того, 22 лютого 2017 року позивач отримала ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами з терміном дії з 22 лютого 2017 року до 22 лютого 2018 року №05/15/17/1/10779. В цій ліцензії місцем торгівлі визначено: Донецька область, АДРЕСА_2, зупинка район Критого ринку (а.с. 61).

Головним управлінням ДФС у Донецькій області на підставі наказу № 1125 від 21 вересня 2017 року виписано направлення посадовим особам інспекції від 25 вересня 2017 року № 1410 та № 1411 на проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на об'єкті АДРЕСА_1 з 26 вересня 2017 року тривалістю 10 робочих діб (а.с. 34, 35)

28 вересня 2017 року посадовими особами відповідача проведено фактичну перевірку дотримання позивачем порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності свідоцтв про державну реєстрацію підприємницької діяльності торгових патентів і ліцензій, за наслідками якої складено відповідний акт перевірки №43/05/99/14/05/ від 05 жовтня 2017 року (а.с. 66-69).

З вказаного акта перевірки випливає, що була проведена перевірка магазину за адресою: АДРЕСА_1, суб'єкта господарської діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2. При цьому, перевірка була проведена у присутності ОСОБА_4, яка обіймає посаду продавця.

В акті наявні відомості щодо надання до перевірки вищевказаних ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями, а також щодо проведення розрахункової операції із застосуванням РРО на повну суму покупки: сигарети "Rothmans Demi" 1 упаковка за ціною 24,65 грн. та горілка Nemiroff медова з перцем міцністю 40 % об 0,2 літра за ціною 31,00 грн..

Перевіркою встановлено, що позивачем не забезпечена відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті роздрукованому на РРО о 11 годині 43 хвилині - надлишок 92,50 грн.; розрахунковий документ не відповідає дійсності; встановлений факт реалізації горілки та сигарет без відповідних ліцензій на господарську одиницю - магазин за адресою АДРЕСА_1; встановлено факт продажу горілки Nemiroff медова з перцем міцністю 40 % об. 0,2 літра за ціною 31,00 грн. (в акті вказано, що повинна коштувати 31,82 грн.)

На підставі наведеного відповідач дійшов висновків, що позивачем порушено: пункти 1, 2 та 13 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"; ст.15 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів"; вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв".

Вказаний акт підписано позивачем без зауважень. Також продавцю вручені відповідні направлення на перевірку.

На підставі акта перевірки №43/05/99/14/05/ від 05 жовтня 2017 року відповідачем прийняті:

- податкове повідомлення-рішення № від 20 жовтня 2017 року, яким за порушення п.1 та п.2 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України і п.1 ст.17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 01,00 грн. (а.с. 60);

- податкове повідомлення-рішення № від 20 жовтня 2017 року, яким за порушення ст.15 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР"Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" в частині реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів без відповідних ліцензій , вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року № 957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" в частині алкогольних напоїв за цінами нижчими від встановлених мінімальних цін, на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України і абзацу п'ятого, абзацу 14 ч.2 ст.17 цього Закону до позивача застосовано штраф у розмірі 44 000,00 грн. (а.с. 59).

З розрахунку штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до податкового повідомлення-рішення № від 20 жовтня 2017 року вбачається, що до позивача застосовано: штраф у розмірі 17 000,00 грн. за продаж алкогольних напоїв без наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями; штраф у розмірі 17 000,00 грн. за продаж сигарет без наявності ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами; 10 000,00 грн. за порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року № 957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" (а.с. 58).

Не погоджуючись із прийняттям вищевказаних податкових повідомлень-рішень позивач звернулась до суду із даним позовом.

Спірним питанням у справі, є правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податкові повідомлення-рішення прийняті з додержанням норм матеріального та процесуального права є правомірними та такими, що не підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції, частково погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно земельна ділянка, розташована за адресою Донецька обл., вул. Паркова, земельна ділянка 81 є комунальною власністю комерційного використання, яка знаходиться у власності Краматорської міської ради, при цьому за наведеною адресою розташовані: земельні ділянки, у тому числі для розміщення будівель ринку та землі комерційного використання; спортивно-оздоровчий комплекс. Ця довідка підтверджує наявність за адресою: АДРЕСА_1 землі для розміщення будівель ринку які знаходяться на території цієї земельної ділянки, які є торгівельними павільйонами, що надаються в оренду (територія Критого ринку) (а.с. 10).

Як вбачається з матеріалів справи, 10 лютого 2017 року між ОСОБА_3, у якості орендодавця, та ОСОБА_2, у якості орендаря, укладено договір оренди нежитлових приміщень №1, а саме магазину для роздрібної торгівлі продовольчими товарами за адресою: АДРЕСА_2, строк оренди: з 10 лютого 2017 року до 31 грудня 2017 року (а.с. 51-41).

В реєстраційному посвідченні № від 15 лютого 2017 року на реєстратор розрахункових операцій MINI 500.02ME заводський №ПБ57725137 фіскальний № вказано адресу господарської одиниці: АДРЕСА_2 (а.с. 75-79).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач на час проведення перевірки була орендарем торгівельної одиниці - магазину (№1), розташованого по АДРЕСА_1 (юридична адреса «Критого ринку».)

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що місце торгівлі (АДРЕСА_2) та фактичне місце торгівлі - місця розташування господарської одиниці (м.Краматорськ АДРЕСА_1) є одним і тим же місцем торгівлі, оскільки з матеріалів справи не вбачається розмежування торгівельних об'єктів за адресою знаходження земельної ділянки наданої до комерційного використання ТОВ «Колхозний ринок».

Суд апеляційної інстанції враховує, що позивачем укладено договір оренди саме за адресою на яку отримано ліцензії за реєстровано реєстратор розрахункових операцій, а тому в діях позивача відсутній склад порушень зазначений акті перевірки.

Щодо спірних повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.

Закон України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі, про що зазначено в абзаці першому преамбули цього Закону.

Статтею другою вказаного Закону визначено, що розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Розрахунковий документ - це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Місце проведення розрахунків - це місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

У відповідності до пунктів 1, 2 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" передбачено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: - проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; - видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Пунктом 3 Розділу І Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 14.06.2016р. № 547, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 липня 2016р. за № 918/29048, визначено, що адреса господарської одиниці - це адреса, зазначена в документі на право власності або користування господарською одиницею, договорі оренди. Господарська одиниця - це стаціонарний або пересувний об'єкт, у тому числі транспортний засіб, де реалізуються товари чи надаються послуги та здійснюються розрахункові операції.

Відповідно до п.3 Розділу ІІІ вказаного порядку передбачено, що РРО може застосовуватись тільки в тій господарській одиниці, яка зазначена в реєстраційному посвідченні, відповідно до сфери застосування, установленої Державним реєстром РРО, та за наявності договору про технічне обслуговування і ремонт РРО.

В реєстраційному посвідченні № від 15 лютого 2017 року на реєстратор розрахункових операцій MINI 500.02ME заводський №ПБ57725137 фіскальний № вказано адресу господарської одиниці: АДРЕСА_2 (а.с. 75-79).

Враховуючи вищевикладені висновки суду, щодо приналежності до АДРЕСА_1 і торгівельного повійну (№1) на зупинці Критого ринку, суд дійшов висновку, що позивач мала право на використання реєстратора розрахункових операцій MINI 500.02ME (заводський №ПБ57725137 фіскальний №) за місцем проведення розрахунків, тобто в магазині на зупинці Критого ринку.

При цьому, фіскальним чек ФОП ОСОБА_2 від 28 вересня 2017 року (10 год. 55 хв.) № підтверджує проведення розрахункової операції через зареєстрований у встановленому порядку реєстратор розрахункових операцій на господарській одиниці за адресою: АДРЕСА_1 (до території якої належить і орендований магазин позивача) (а.с. 47).

На підставі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не порушені вимоги пунктів 1, 2 ст.3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а відтак податкове повідомлення-рішення № від 20 жовтня 2017 року на суму 01,00 грн. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

При цьому суд зазначає наступне.

Статтею першою Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено, що роздрібна торгівля - це діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Місце торгівлі - це місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Ліцензія (спеціальний дозвіл) - це документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Законодавчими приписами ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання.

Таким чином, ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та на роздрібну торгівлю тютюновими виробами видаються з урахуванням здійснення такої торгівлі на визначених реєстраторах розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій) та у визначеному місці торгівлі, як місці реалізації товарів в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування.

22 лютого 2017 року позивач отримала ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями з терміном дії з 22 лютого 2017 року до 22 лютого 2018 року №05/15/17/0/10778. В цій ліцензії місцем торгівлі визначено: АДРЕСА_2, зупинка район Критого ринку (а.с. 62).

Крім того, 22 лютого 2017 року позивач отримала ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами з терміном дії з 22 лютого 2017 року до 22 лютого 2018 року № 05/15/17/1/10779. В цій ліцензії місцем торгівлі визначено: Донецька область, АДРЕСА_2, зупинка район Критого ринку (а.с. 61).

Враховуючи вищевикладені висновки суду, щодо приналежності до АДРЕСА_1 і торгівельного повійну (№1) на зупинці Критого ринку, суд дійшов висновку, що позивач мала право на продаж тютюнових виробів та алкогольних напоїв за місцем проведення розрахунків, тобто в магазині на зупинці Критого ринку.

Відтак, податкове повідомлення-рішення № від 20 жовтня 2017 року, яким, зокрема, за порушення ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" застосовано штрафні санкції у розмірі 34 000,00 грн. (17 000,00 грн. за ведення торгівлі без ліцензії на продаж алкогольних напоїв та 17 000,00 грн. за ведення торгівлі без ліцензії на продаж тютюнових виробів) є таким, що підлягає скасуванню.

Щодо застосування до позивача штрафних санкцій за порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року № 957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв", суд зазначає наступне.

У відповідності до ст.1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено, що мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Статтею 18 вказаного Закону надано Кабінету Міністрів України право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Пунктом першим Постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року № 957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв", в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, установити розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком.

Додатком до вказаної постанови "Розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" визначено мінімальну ціну за 1 літр 100-відсоткового спирту щодо горілки та лікеро-горілчаних виробів у розмірі 397,76 грн.

Таким чином, з урахуванням приміток у зазначеному Додатку, мінімальна ціна реалізованої горілки 0,2 літра 40 % об. повинна була складати 31,82 грн. (397,76х0,2х40/100).

На підставі наведеного, суд вважає правомірним висновок відповідача про порушення мінімальної роздрібної ціни при продажу алкогольного напою.

Факт продажу за ціною нижчої від мінімальної (за 31,00 грн.), підтверджується фіскальним чеком ФОП ОСОБА_2 від 28 вересня 2017 року (10 год. 55 хв.) та письмовими поясненнями продавця ОСОБА_4 від 28 вересня 2017 року (а.с. 47).

У відповідності до п.2 зазначеної Постанови вказано Державній фіскальній службі, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській і Севастопольській міським державним адміністраціям установити в межах своїх повноважень контроль за дотриманням: державної дисципліни цін суб'єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, які здійснюють оптову і роздрібну торгівлю алкогольними напоями за наявності у них ліцензій; Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 р. № 854.

Частинами 1 та 2 ст.17 вказаного Закону передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень; оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Частиною 4 ст.17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" встановлено, що рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

У відповідності до пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо правомірного застосування відповідачем штрафних санкцій до позивача за порушення вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року № 957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" у розмірі 10 000,00 грн.

Апелянтом зазначене порушення не спростоване

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне частково скасувати постанову суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог, а саме: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 20 жовтня 2017 року № про застосування штрафних санкцій у розмірі 1,00 грн. та визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 20 жовтня 2017 року № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 34 000,00 грн.В решті позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись статтями 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2018 року у справі № 805/4781/17-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 20 жовтня 2017 року № про застосування штрафних санкцій у розмірі 1,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 20 жовтня 2017 року № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 34 000,00 грн.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 28 березня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2018 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

І.Д. Компанієць