Справа № 296/1205/18
Суддя: Рожкова О. С.
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/1205/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Рожкової О.С.,

за участі секретаря судового засідання Сингаївської Т.В., Яковенко О.В.,

Степанчук О.М.,

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Іваненка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

08.02.2018 ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.13,14) просить визнати неправомірною та скасувати постанову серії БР №204931 від 06.01.2018 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.; просив провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити, або змінити стягнення на усне попередження.

В обґрунтування позову вказав, що винесена постанова є необґрунтованою та не відображає дійсних обставин справи. Зазначив, що 06.01.2018 керував автомобілем Volkcwagen Transporter, державний номер НОМЕР_1, по вул. Київській, 91 на перехресті біля центрального Автовокзалу м. Житомира, де відповідно до вимог п.16.4 Правил дорожнього руху України, зобов'язаний був звільнити перехрестя від затору, а тому закінчував його проїзд. Пішоходів на пішохідному переході не було, світлофор не працював.

12.02.2018 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

19.02.2018 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Пояснив, що 06.01.2018 здійснив висадку пасажирів біля Центрального автовокзалу м. Житомира, та продовжив рух прямо у правій крайній полосі, правіше, щоб не зіштовхнутися з автомобілями зліва, що їхали у попутному напрямку та пропустивши пішоходів, які рухалися на регульованому перехресті по пішохідному переході на дозволений для них сигнал світлофора.

Представником відповідача 12.03.2018 подано до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що підставою для притягнення до відповідальності ОСОБА_4 стало те, що позивач свідомо переїхав регульований пішохідний перехід по вул. Київській, 91 на заборонений сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.п.8.7.3 е Правил дорожнього руху України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. В судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, вказав, що світлофор на регульованому перехресті працював у звичайному режимі, просив звернути увагу на розбіжності в поясненнях позивача під час винесення постанови про притягнення до відповідальності, поясненнях в обґрунтування позовної заяви та ті, які надані позивачем безпосередньо під час судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 січня 2018 року інспектором роти №1 БУПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Сторожуком В.О. о 16 годині 38 хвилин в м. Житомирі по вул. Київській, 91 зафіксовано правопорушення, а саме ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом здійснив проїзд регульованого пішохідного переходу на заборонений сигнал світлофора, а саме червоний, чим порушив вимоги п.п.8.7.3 е ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.3).

Вказаною постановою на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно ч.1 ст.245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч.1 ст.252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.2 ст.33 КУпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

У відповідності до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи позивача, які він виклав у мотивувальній частині позовної заяви ґрунтуються на тому, що 06.01.2018, керуючи автомобілем Volkcwagen Transporter, державний номер НОМЕР_1 рухався по вулиці Київській та закінчував проїзд на перехресті біля центрального автовокзалу. При цьому пішоходів на пішохідному переході не було, світлофор пере д переходом не працював, а тому він проїхав перехрестя, щоб звільнити його від затору (а.с.1,13)

Разом з тим, під час судового розгляду позивач зазначив, що проїхав перехрестя на заборонний сигнал світлофора, так як здійснював висадку пасажирів біля Центрального автовокзалу м. Житомира, та продовжив рух прямо у правій крайній полосі, правіше, щоб не зіштовхнутися з автомобілями зліва, що їхали у попутному напрямку та пропустивши пішоходів, які рухалися на регульованому перехресті по пішохідному переході на дозволений для них сигнал світлофора (а.с.29).

Як вбачається з пояснень з адміністративної справи, наданих ОСОБА_4 06.01.2018, останній вказував, що надавав перевагу у русі пішоходам перед тим як виїхати з прилеглої території.

Згідно інформації КП «ЕМЗО Міськсвітло» ЖМР, викладеної в довідці від 22.03.2018 № 98, світлофорний об'єкт, який розташовай на вул. Київській, 120, що регулює рух транспортних засобів при в'їзді до центрального автовокзалу міста, 06.01.2018 о 16год. 38 хв. працював в основному режимі.

З оглянутого відеофайлу №16380248, що міститься на диску з відеозаписом (а.с.20) вбачається, що автомобіль позивача перетинає регульований пішохідний перехід по вул. Київська, 91 на заборонений сигнал світлофора - червоний. Вказаний перетин стався о 16:40:34, через 10 секунд після включення червоного сигналу світлофора на перехресті, що спростовує доводи позивача про необхідність завершення маневру, оскільки автомобіль позивача не рухався у правій полосі дороги в напрямку руху до центру міста Житомира.

Протилежні твердження позивача про продовження руху після висадкі пасажирів на парковці центрального автовокзалу також не знаходять свого підтвердження і спростовуються фіксацією на відеореєстратор патрульного автомобіля, з відеозапису якого вбачається, що автомобіль рухається з напрямку, призначеного лише для в'їзду транспорту на територію центрального автовокзалу, що також не свідчить про необхідність завершення маневру транспортним засобом позивача.

Відповідно до п.2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його та безпечно керувати ним.

Згідно п.8.7.3 (е) Правил дорожнього руху України, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Ч.2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за проїзд на заборонний сигнал світлофора.

У відповідності до ч.2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.73, ч.1 ст.77 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, оглянувши диск з відеозаписом, наданий відповідачем, суд вбачає наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а тому встановлено відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 9, 33, 251, 279, 283 КУпАП, ст. ст. 19, 241-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Cуддя О. С. Рожкова