Справа № 203/75/18(2-а/0203/29/2018)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2018 року справа № 203/75/18(2-а/0203/29/2018)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача: Білак С.В.,

суддів: Шальєвої В.А. Чабаненко С.В. ,

розглянувши у порядку письмовго провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2018 року (головуючий суддя у 1 інстанції - Католікян М.О., рішення прийняте та складене в приміщенні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська 26 лютого 2018 року) у справі № 203/75/18 (2-а/0203/29/2018) за позовом ОСОБА_2 до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Шпорта Володимира Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Шпорта Володимира Юрійовича (далі - відповідач) в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАА №257726 від 08.01.2018 року у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.01.2018 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності, за порушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Порушення полягало у перетині розмітки 1.3 (подвійна суцільна лінія). Проте позивач, доїхавши до розриву подвійної суцільної смуги, увімкнув сигнал повороту ліворуч, переконавшись у безпеці свого маневру, повернув у зворотному напрямку в дозволеному місці, тобто порушення ПДР він не вчиняв.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне встановлення обставин, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що аргументи суду першої інстанції стосовно підтвердження скоєння позивачем правопорушення відтвореним у судовому засідання відеозаписом з нагрудної камери відповідача, не відповідає дійсності, оскільки позивач здійснив розворот у місці розриву дорожньої розмітки 1.3, яка знаходиться за світлофором.

Сторони у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому апеляційний перегляд здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно скасувати, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що доводи позовної заяви про порушення відповідачем норм КУпАП, який регулює правила розгляду справ про адміністративні правопорушення мають виключно процесуальну природу і не можуть бути самостійною і достатньою підставою для скасування постанови, ухваленої відповідачем. При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що не може бути скасовано рішення, яке є правильним по суті, лише з процедурних мотивів.

Крім того, зміст позовної заяви не містить будь якого обґрунтування, про що свідчить структура позову, який складається із цитат норм КУпАП та КАС, і висновку про непідтвердження відповідачем факту вчинення позивачем правопорушення. При цьому позивачем взагалі не зазначено, яким саме чином вій дійшов такого висновку, оскільки не визначив у позові жодного взаємозв'язку між процитованими нормами і вказаним висновком.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 08.01.2018 року відповідачем було складено постанову серії ЕАА №257726, відповідно до якої позивач 08.01.2018 року, о 00:24 год., у м. Дніпрі, аул. Набережна Перемоги, 38, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки "BMW X5" (реєстраційний номер - НОМЕР_1, порушив перетин розмітки 1.3, чим порушив приписи пункту 34 (порушення вимог розмітки проїзної частини доріг) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР).

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення, зокрема, вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. (а. с. 5).

Приписами частини 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 34 Правил дорожнього руху визначено дорожню розмітку, згідно з п. 1.3, якого горизонтальна розмітка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

Пунктом 34 ПДР встановлено, що лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється

Відповідно до ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, на підтвердження скоєння позивачем зазначеного правопорушення відповідачем було надано відеозапис з нагрудної камери.

Апеляційним судом було досліджено наданий відеозапис та встановлено, що відеозапис починається на автозаправочній станції, де заправлявся автомобіль позивача. При складенні постанови про адміністративне правопорушення позивач заперечує скоєння вказаного адміністративного правопорушення.

Надані відповідачем відеоматеріали не містять доказів вчинення позивачем порушення п. 34 Правил дорожнього руху.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що всі сумніви відносно доведеності вини слід тлумачити на користь особи, а не суб'єкта владних повноважень, оскільки вказаний конституційний принцип, поряд з іншими, є гарантією захисту від безпідставного притягнення осіб до юридичної відповідальності.

Отже, в даному випадку відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок обґрунтовували правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, судом було неповно з'ясувано обставини, які мають значення для справи , що є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 272, 286, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2018 року у справі № 203/75/18 (2-а/0203/29/2018) - скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Шпорта Володимира Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову серії ЕАА №257726 від 08.01.2018 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 КАС України оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Чабаненко