Справа № 813/4580/17
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/4580/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Кухар Н.А.

при секретарі судового засідання Шавель М.М.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.08.2017 №, 21.08.2017 № та 21.08.2017 №.

Ухвалою від 11 грудня 2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 11 грудня 2017 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки податкового органу про порушення податкового законодавства не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи. На думку позивача, при проведенні перевірки відповідачембуло проведено некоректне нарахування податку на доходи з фізичних осіб та військового податку. Окрім того, платник податків вказує на те, що він не був належним чином повідомлений про проведення позапланової невиїзної документальної перевірки.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, зазначивши, що не погоджується з висновками акта перевірки щодо порушення позивачем норм Податкового кодексу України, оскільки висновки відповідача за наслідками проведеної перевірки є хибними, базуються виключно на суб'єктивних припущеннях перевіряючих та не підтверджені належними доказами.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав, наведених у відзиві, просила суд в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень представник відповідача зазначає, що фізична особа платник податку ОСОБА_1, за 2015 рік податкову декларацію про майновий стан і доходи до Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області не подав, доходи у вигляді додаткового блага за 2015 рік не декларував, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір від отриманого доходу у вигляді додаткового блага за 2015 р. не сплатив чим порушив абз. «д» пп.164.2.17, п.164.2 ст.164, п.167.1 ст. 167, п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст. 179 Податкового кодексу України та пп.1.2, пп.1.3, пп.1.5, пп.1.6 п.16 -1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового Кодексу України, п.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Закону України від 28.12.2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи».

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДФС у Львівській області було проведено позапланову документальну невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичною особою платником податків ОСОБА_1, за результатами якої складено акт від 03.08.2017 року за № 1184/13-01-13-07/НОМЕР_1.

В акті перевірки встановлено, що фізична особа платник податку ОСОБА_1, за 2015 рік податкову декларацію про майновий стан і доходи до Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області не подала, доходи у вигляді додаткового блага за 2015 рік не декларувала, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір від отриманого доходу у вигляді додаткового блага за 2015 рік не сплатила.

Перевіркою встановлено наступні порушення: абз. «д» пп.164.2.17, п.164.2 ст.164, п.167.1 ст. 167 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ із змінами та доповненнями донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік на загальну суму 70 011, 08 грн.; п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст. 179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ із змінами та доповненнями в частині неподання декларації майновий стан і доходи за 2015 рік.; пп.1.2, пп.1.3, пп.1.5, пп.1.6 п.16 -1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, п.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Закону України від 28.12.2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» в результаті чого донараховано військового збору за 2015 рік на загальну суму 5 296, 51 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 21.08.2017 № НОМЕР_2, яким встановлена сума грошового зобов'язання на суму 87 513,85 грн. (податкове зобов'язання 70 011,08 грн. та штрафні санкції 17 502,77 грн.) , податкове повідомлення рішення від 21.08.2017 № НОМЕР_3, яким встановлено суму грошового зобов'язання 6 620,64 (податкове зобов'язання 5 296,51 штрафні санкції 1 324,13) та податкове повідомлення рішення від 21.08.2017 № НОМЕР_4 сума штрафних санкцій встановлена в розмірі 170,00 грн.

Позивач не погоджуючись із вищевказаним рішенням, звернувся з адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Стаття 67 Конституції України передбачає обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені ПК України (п.36.1 ст.36).

Відповідно до п.36.5 ст.36 ПК України, відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно з пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п.49.1 ст.49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

17.04.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №615/26-182, за умовами якого Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 40000 доларів США зі сплатою 13,5% річних. Кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту за вказаним договором було 17.04.2028 р.

09.11.2017 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін №1 до договору кредиту №615/26-182 від 17.04.2008. Відповідно до пп. 3.1 вказаного договору сторони домовилися, що погашення кредиту в сумі 13 500 дол.США 00 центів здійснюється Позичальником не пізніше 09.11.2015. У разі належного виконання Позичальником умов, які викладені у п.3.1 цього Договору про внесення змін, Позичальник набуває право на анулювання (прощення) залишку заборгованості за Договором кредиту.

Станом на момент укладення договору про внесення змін заборгованість позивача за Кредитом становила 26 333,06 доларів США, та заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам становила 2 783,96 доларів США.

ПАТ «Укрсоцбанк» листом від 06.01.2017 № 11.1-186/79-40 повідомило, що сума анулювання основної суми кредитної заборгованості ОСОБА_1 становить 353709,36 грн., сума доходу, що не підлягає оподаткуванню за пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України, становить 609,00 грн. Пунктами 36.1, 36.5 статті 36 Податкового кодексу України (тут і надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) , податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Платником податку на доходи фізичних осіб, згідно з пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України, є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Платники податку зобов'язані, як передбачено пп. "в" п. 176.1 ст.176 ПК України, подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов'язані пред'являти документи і відомості, пов'язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку.

Платник податку, відповідно до вимог п. 179.1 ст. 179 ПК України, зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 ПК України).

Згідно з п.164.1 та 164.2 ст.164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, за пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164, включаються:

- дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді:

д) основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно до пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до вимог пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи:

- основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року;

- сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Підпунктом 1.4 п. 16-1 підрозд. 10 розд. XX ПК України визначено, що нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту (а саме 1,5% від об'єкта оподаткування).

Так, підпунктом 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України встановлено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 Кодексу.

Вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги те, що анульована ПАТ "Укрсоцбанк" сума заборгованості позивача ,включає в себе лише суму заборгованості по Кредиту (без процентів комісії та/або штрафних санкцій (пені)). При цьому таке анулювання (прощення) здійснене за самостійним рішенням банку, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

За таких підстав слід вважати, що анульована Банком сума боргу є доходом платника податку в розумінні Податкового кодексу України, та підлягає оподаткуванню в порядку абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України. Зазначений дохід позивач був зобов'язаний включити до податкової декларації за 2015 рік.

Пунктом 8 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України, встановлено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

За таких обставин, суд погоджується з позицією відповідача стосовного порушення позивачем вимог Податкового кодексу України в частині недекларування доходу, отриманого як додаткове благо, що призвело до несплати податку на доходи фізичних осіб.

Згідно п.п. 1.5 і 1. 6 п. 16-1 підрозд. 10 розд. XX ПК України відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) військового збору до бюджету є особи, визначені у ст. 171 ПК України. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Таким чином, з контексту вищенаведених норм Кодексу вбачається, що необхідною умовою для утримання податку та військового збору з доходів фізичної особи є наявність факту отримання доходів.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до КАС України судові витрати не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246 КАС України , суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційної адміністративного суду.Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено та підписано 02.04.2018 року.

Суддя Кухар Н.А.