Справа № 183/597/18
Суддя: Парфьонов Д. О.
Дата ухвалення: 2018-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/597/18
№ 2-а/183/99/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2018 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., представника позивача Фуги К.Г., відповідача ОСОБА_2 розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2 про:

- затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1;

- примусове видворення за межі України громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1,

в с т а н о в и в:

в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що громадянин Республіки Грузія ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_1, виданий 22 липня 2009 року Міністерством Юстиції Республіки Грузія, терміном дії до 22 липня 2019 року прибув на територію України 20 листопада 2009 року через КПП «Дніпропетровськ», у приватних справах. 11 листопада 2017 року о 08:00 в ході проведення заходів по протидії нелегальній міграції за участю співробітників Новомосковського відділу Національної поліції України відповідача виявлено за адресою: АДРЕСА_2. В ході перевірки законності перебування на території України працівниками Новомосковського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області позивачем встановлено, що відповідач знаходиться на території України незаконно, з порушенням встановлених законодавством України строків перебування. До територіальних органів та підрозділів Державної міграційної служби України із клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України відповідач не звертався. Від добровільного виїзду з території України ухилився. Проживав без реєстрації, постійного місця роботи також не мав. 11 листопада 2017 року за порушення правил перебування іноземців на території України відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 203 КУпАП «Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України». Постановою Новомосковського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 11 листопада 2017 року на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. на користь держави, який сплачено останнім 22 листопада 2017 року. 11 листопада 2017 року за невжиття заходів щодо своєчасного виїзду свого співмешканця ОСОБА_2 з території України відносно громадянки України ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.205 КУпАП «Невжиття заходів до забезпечення своєчасної реєстрації іноземців та осіб без громадянства». Постановою Новомосковського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 11 листопада 2017 року накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. на користь держави, яке виконано 22 листопада 2017 року. 11 листопада 2017 року відносно ОСОБА_2 Новомосковським РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення про примусове повернення з території України № 15 без застосування заборони щодо подальшого в'їзду на територію України, терміном виконання до 10 грудня 2017 року. 09 грудня 2017 року Новомосковським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області за вих. №1235/13515 направлений запит до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, на який 31 січня 2018 року отримано відповідь за вих. № 0.184-2917/0/15-18 від 17 січня 2018 року, про те, що інформація щодо перетинання державного кордону України ОСОБА_2 відсутня. Враховуючи, що кошти для повернення до країни походження у відповідача відсутні, а на території України відповідач знаходиться незаконно, підстав для продовження його перебування на території України немає, а тому позивач звернувся до суду із цим позовом.

В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову, вказала про те, що ОСОБА_2 не виконав рішення про примусове видворення, офіційно на території України своє становище не узаконив, не має джерел доходу, порушує норми законодавства України, термін дії паспорту громадянина Республіки Грузія спливає в липні 2019 року. Просила встановити строк поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців терміном 6 місяців.

Відповідач в судовому засіданні наполягав на відсутності підстав для задоволення позову. Вказав на те, що має сім'ю на території України, проживає в с.Голубівка, надавав документи для узаконення свого перебування на території України до Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, однак у встановлений законодавством строк рішення не отримав, до вказаного органу його не викликали. Вказав на те, що з 1996 року перебуває на території України. В 2009 році здійснив виїздив до республіки Грузія для отримання паспорту, після чого повернувся на територію України, пред'явивши паспорт, на що отримав запевнення посадових осіб органу, який проводив нагляд за дотриманням міграційного законодавства про можливість подальшого проживання на території України. Пояснив, що в республіці Грузія не має місця проживання, інших родичів, окрім брата, який не бажає допомогти йому в проживанні. Не мав можливості оформити шлюб з ОСОБА_5. через те, що до 2017 року був одружений з іншою жінкою, яка в 2017 році померла. Також вказав, що хоча і не має офіційних джерел доходу, однак займається тимчасовим підробітком, який дає змогу утримувати сім'ю. Крім того, в 2011 році за результатами розгляду позову Новомосковського МВ по обслуговуванню м.Новомосковська та Новомосковського району ГУМВС України в Дніпропетровській області відмовлено в задоволенні позову щодо його примусового видворення.

Суд, вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оглянувши письмові докази доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що громадянин Республіки Грузія ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_1, виданий 22 липня 2009 року Міністерством Юстиції Республіки Грузія, терміном дії до 22 липня 2019 року /а.с.7-8, 9/ прибув на територію України 20 листопада 2009 року через КПП «Дніпропетровськ», у приватних справах /а.с.5-6/.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2011 року у справі № 2а/0470/11224/11 відмовлено в задоволенні адміністративного позову Новомосковського МВ по обслуговуванню м.Новомосковська та Новомосковського району ГУМВС України в Дніпропетровській області до Гогіашвілі Важи про видворення за межі України. Судом встановлено, що згідно висновку від 17 січня 2011 року, затвердженого начальником Новомосковського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області прийнято рішення про видворення за межі України громадянина Грузії ОСОБА_2 та заборонено в'їзд на територію України строком на шість місяців до 17 липня 2011 року. Згідно з Довідкою №2104 від 23 вересня 2011 року, виданою виконкомом Голубівської сільської ради, ОСОБА_2 дійсно проживав на території Голубівської сільської ради з 1997 року по даний час та працював трактористом-електрозварювальником в комунальному підприємстві «Надія» с.Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області. Відповідно до Довідки №77 від 29 вересня 2011 року ОСОБА_2 працював в совхоз-комбінаті «Голубовский» та його правонаступниках в Новомосковському районі Дніпропетровської області з 14.01.1997 по 11.04.2003. Згідно з Довідкою №82 від 30 вересня 2011 року ОСОБА_2 дійсно працював у КП «Надія» та перебував у профсоюзній організації з 27.09.2007 по 23.06.2009 та з 12.04.2010 по 31.05.2011. Відповідно до Довідки №81 від 30 вересня 2011 року ОСОБА_2 працював в комунальному підприємстві «Надія» трактористом з 30.04.2004 по 23.06.2009 та з 12.04.2010 по 31.05.2011. Згідно з Характеристикою №37 від 30 вересня 2011 року, виданою КП «Голубівське», ОСОБА_2 працював трактористом на підприємстві з 01.06.2011 по 19.09.2011, в роботі зарекомендував себе сумлінним працівником здібним, наполегливим, відповідальним, в вільний від основної праці час охоче виконує інші види робіт, шкідливих звичок немає, має авторитет серед товаришів. Депутатом Голубівської сільської ради Гончар В.А., у присутності свідків-сусідів, складено Акт 23 вересня 2011 року про підтвердження сумісного проживання громадянки ОСОБА_5. з ОСОБА_2, а також про те, що на утриманні останнього знаходяться діти ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4., ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 Згідно з копією Посвідчення тракториста-машиніста НОМЕР_2 у ОСОБА_2 відкрита категорія «А» - Трактори колісні класу до 20кН включно і гусеничні класу до 30кН включно. Відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_3 ОСОБА_2, останній з 14.01.1997 працював в совхоз-комбінаті «Голубовский» та його правонаступниках в Новомосковському районі Дніпропетровської області по 19.09.2011. Згідно з заявою ОСОБА_5. від 23 вересня 2011 року, завіреної секретарем Виконкому Голубівської сільської ради, остання перебуває в громадянському шлюбі з ОСОБА_2 з 2001 року та на утриманні якого перебуває троє її дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 Надія ІНФОРМАЦІЯ_4., ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2

Також означеною постановою встановлено, що ОСОБА_2 з 2001 року по 19 жовтня 2011 року перебуває в фактичних шлюбних відносинах з громадянкою України ОСОБА_5 має постійне місце проживання, працює трактористом, за свої кошти утримує родину в тому числі трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 мають намір офіційно оформити шлюбні відносини. За місцем роботи відповідач характеризується позитивно, має сім'ю, мету, кошти та підстави для подальшого проживання на території України, при цьому зазначений в ньому термін заборони в'їзду відповідача в Україну сплив ще 17.07.2011. Дії відповідача не суперечать інтересам забезпечення безпеки України чи охорони громадського порядку, здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

11 листопада 2017 року о 08:00 в ході проведення заходів по протидії нелегальній міграції за участю співробітників Новомосковського відділу Національної поліції України відповідача виявлено за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.5-6/.

В ході перевірки законності перебування на території України працівниками Новомосковського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області позивачем встановлено, що відповідач знаходиться на території України незаконно, з порушенням встановлених законодавством України строків перебування. До територіальних органів та підрозділів Державної міграційної служби України із клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України відповідач не звертався. Від добровільного виїзду з території України ухилився. Проживав без реєстрації, постійного місця роботи також не мав /а.с.5-6/.

11 листопада 2017 року за порушення правил перебування іноземців на території України відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 203 КУпАП «Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України» /а.с.16/.

Постановою Новомосковського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 11 листопада 2017 року на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. на користь держави, який сплачено останнім 22 листопада 2017 року /а.с.17, 20/.

11 листопада 2017 року за невжиття заходів щодо своєчасного виїзду свого співмешканця ОСОБА_2 з території України відносно громадянки України ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.205 КУпАП «Невжиття заходів до забезпечення своєчасної реєстрації іноземців та осіб без громадянства» /а.с.18/.

Постановою Новомосковського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 11 листопада 2017 року накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. на користь держави, яке виконано 22 листопада 2017 року /а.с.19, 20/.

11 листопада 2017 року відносно ОСОБА_2 Новомосковським РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення про примусове повернення з території України № 15 без застосування заборони щодо подальшого в'їзду на територію України, терміном виконання до 10 грудня 2017 року /а.с.5-6/, з яким відповідач 11 листопада 2017 року ознайомився та надав зобов'язання не пізніш 10 грудня 2017 року залишити територію України /а.с.6/.

Також, 11 листопада 2017 року відповідач надав позивачу пояснення, у відповідності до яких пояснив причини невиїзду - відсутність грошових коштів, хірургічна операція на нозі. Вказав, що у нього наявне житло на території України та на території України він проживає із жінкою однією сім'єю без реєстрації шлюбу, виховуючи дітей, бажання вступити у шлюб /а.с.10-11/.

ОСОБА_5. 11 листопада 2017 року надала відповідачу пояснення, у відповідності до яких вказала, що з 1996 року по 2009 та з 20 листопада 2009 року проживає однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2, разом виховує трьох дітей, батьками яких є відповідач, однак офіційно факт батьківства не встановлений. Відповідач проживає із нею за адресою: АДРЕСА_1 офіційно не працевлаштований, однак виконує роботу по найму. Через відсутність коштів та за станом здоров'я (ураження крові та операція на правій нозі) відповідач не мав можливості у встановлений час виїхати з території України. Відповідач надає їй допомогу у вихованні дітей та матеріально, планує укласти із нею шлюб в зв'язку з чим просить не накладати заборону подальшого в'їзду на території України /а.с.12-13/.

09 грудня 2017 року Новомосковським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області за вих. №1235/13515 направлений запит до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, на який 31 січня 2018 року отримано відповідь за вих. № 0.184-2917/0/15-18 від 17 січня 2018 року, про те, що інформація щодо перетинання державного кордону України ОСОБА_2 відсутня /а.с.23/.

Таким чином з суті виниклих правовідносин суд приходить до висновку про існування спору щодо наявності підстав для застосування примусового видворення відповідача за межі України, затримання останнього із поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні

Вирішуючи позовні вимоги по суті позову, суд виходить з наступних норм законодавства.

Відповідно до ч. 7 ст. 5 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 46 КАС України іноземці, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України.

Питання примусового повернення іноземців та осіб без громадянства визначені у ст. 26, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Так, за ст.26 названого Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно з ч.3 п.1.8. Інструкції «Про порядок про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», затвердженою наказом МВС України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 №353/271/150, позовні заяви територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС про примусове видворення іноземців подаються до окружного адміністративного суду за місцезнаходженням відповідного органу, підрозділу за наявності однієї з таких підстав, а саме, якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземці будуть ухилятися від виконання рішення про примусове повернення.

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства, в тому числі, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Однак, відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948р.) та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966р.) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

За статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає право особи на повагу до приватного і сімейного життя, відповідно до положень якої кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

За частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частинами 4, 5 статті 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Так, суд враховує наявність у відповідача міцних соціальних зв'язків, проживання ним однією сім'єю з ОСОБА_5., перебування на його утриманні неповнолітньої дитини ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто наявність у відповідача сім'ї, мети та підстав для подальшого проживання на території України, що безпосередньо встановлено Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2011 року у справі № 2а/0470/11224/11 та не змінилося на час розгляду справи виходячи зі змісту наданих ОСОБА_5. пояснень. Внаслідок чого наявні підстави для висновку, що примусове видворення відповідача призведе до втручання в право на сімейне життя останнього. В той час, як належних та допустимих доказів на підтвердження того, що таке втручання є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб суду не подано.

Крім того враховується судом і те, що дії відповідача не суперечать інтересам забезпечення безпеки України чи охорони громадського порядку, здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України, про що свідчить відсутність доказів на підтвердження будь-якої протиправної чи аморальної поведінки відповідача протягом його перебування на території України з 2009 року, притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності, окрім притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП в 2017 році. При цьому суд враховує, що штраф відповідач сплатив добровільно і одразу.

Також суд, враховуючи факт тривалого і безперервного проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 приходить до висновку про ненавмисне порушення відповідачем законодавства про правовий статус особи без громадянства, що, на думку суду, не свідчить про грубе порушення відповідачем законодавства України, а тому правових підстав для примусового видворення суд не вбачає, як не вбачає і підстав для затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Саме лише посилання на те, що відповідач не має законних джерел до існування не є підставою для задоволення позову.

Таким чином суд приходить до висновку, що в судовому засіданні наданими доказами не знайшло своє підтвердження посилання позивача на наявність підстав для примусового видворення відповідача, затримання його та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, а тому - в задоволенні позову належить відмовити.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 288, ч. 19 ст. 289 КАС України за подачу позовних заяв, передбачених даною статтею, судовий збір не справляється, а отже підстав для розподілу витрат пов'язаних з розглядом справи не має, оскільки вони сторонами не були понесені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 20, 46, 288, 289, п.3 ч. 2 ст. 371 КАС України, суд -

вирішив:

в задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Республіки Грузія ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.О. Парфьонов