Справа № 826/5128/18
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

30 березня 2018 року м. Київ № 826/5128/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г., ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами

за позовомГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
доОСОБА_1
про підтвердження обгрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків ,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва 28.03.2018 о 16 год. 35 хв. надійшла заява Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків - фізичної особи-підприємця (02232, АДРЕСА_1, код: НОМЕР_1).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2018 заяву залишено без руху на надано заявнику строк на усунення недоліків 24 години з моменту отримання ухвали. 29 березня 2018 року об 11 год. 17 хв. представник заявника отримав ухвалу про залишення заяви без руху від 29.03.2018.

30 березня 2018 року об 11 год. 05 хв. через канцелярію суду представником заявника подано клопотання про відстрочення сплату судового збору до вирішення справи.

У клопотанні представник заявника посилається на те, що юридичним підрозділом Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві направлено до підрозділу фінансування, бухгалтерського обліку та звітності ГУ ДФС у м. Києві службовий лист від 28.03.2018 № 2949/26-15-10-06-34 про сплату судового збору за звернення до суд, однак на даний час сплати судового збору не відбулось.

Крім того, заявник вказує, що листами від 27.03.2018 № 7-08/297-3070, № 7-08/298-3071, № 7-08/2993072 Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві повідомлено про те, що в ГУ ДФС у м. Києві зупиняються операції з бюджетними коштами за всіма рахунками, кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету та економічної класифікації видатків бюджету, крім захищених видатків, визначених Бюджетним кодексом України, оскільки відповідно до "Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 84, ГУ ДФС у м. Києві необхідно надати інформацію щодо виконання виконавчого документу.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Вказаною нормою встановлено можливість полегшення судом тягаря судових витрат для осіб з низьким рівнем достатку. Положення такої норми спрямоване на те, щоб сплата судового збору не була перешкодою для доступу до суду малозабезпечених осіб, і слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду незалежно від майнового стану.

Крім того, згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір", (далі - Закон), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Тобто, виходячи зі змісту ст. 8 Закону, суд може відстрочити сплату судового збору лише фізичній особі.

Розглянувши заявлене клопотання заявника, який є суб'єктом владних повноважень, суд дійшов висновку, що у його задоволенні слід відмовити, оскільки законодавець визначив перелік державних органів, які повинні сплачувати судовий збір під час звернення до суду. Також, Державною судовою адміністрацією України створений дієвий механізм для реалізації особою права звернення до суду та обов'язку зі сплати судового збору у порядку та строки визначені чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону, судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.

З урахуванням вищезазначеного, сплата судового збору є обов'язком позивача, а тому зловживання правом на відстрочення та звільнення від його сплати є неприпустимим.

Вивчивши доводи заявника, наведені в якості підстав для задоволення поданого клопотання, суд дійшов висновку, що наведені ним обставини не є підставою для відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення від такої сплати. З урахуванням викладених обставин на які посилається державний орган як на підставу для відстрочення сплати судового збору (майновий стан сторони), не є такими в розумінні ст. 8 Закону та ст. 133 КАС України.

Позивач не позбавлений можливості звертатись до відповідних органів із клопотанням про додаткове фінансування на оплату судового збору.

Також суд зауважує, що листи від 27.03.2018 № 7-08/297-3070, № 7-08/298-3071, № 7-08/2993072 Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві, на які посилається заявник, підтверджують лише процедуру стягнення з ГУ ДФС у м. Києві судових витрат, але не підтверджують відсутність коштів та можливості для сплати судового збору.

Отже, з урахуванням наведеного та беручи до уваги, що позивач, є юридичною особою, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб'єктами владних повноважень тощо не є підставою для звільнення (відстрочення, розстрочення) від такої сплати. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 26.01.2018 у справі № К/9901/854/17.

Аналізуючи зазначене у сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241-243 248, 283 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Головному управлінню Державної фіскальної служби у м. Києві у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

2. Про постановлення даної ухвали негайно повідомити заявника.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Н.Г. Вєкуа