Справа № 826/14411/17
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Файдюка В.В.,

Чаку Є.В.,

при секретарі Козуб А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Апарату Ради національної безпеки і оборони України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Апарату Ради національної безпеки і оборони України, в якому просить: визнати дії посадових осіб Апарату Ради національної безпеки і оборони України щодо звільнення ОСОБА_3 неправомірними; визнати наказ керівника Апарату Ради національної безпеки і оборони України від 17 жовтня 2017 року № 463-к щодо звільнення ОСОБА_3 з державної служби протиправним; скасувати наказ керівника Апарату Ради національної безпеки і оборони України від 17 жовтня 2017 року № 463-к щодо звільнення ОСОБА_3 з державної служби; зобов'язати Апарат Ради національної безпеки і оборони України поновити ОСОБА_3 на роботі в Апараті Ради національної безпеки і оборони України; стягнути з Апарату Ради національної безпеки і оборони України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2018 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

В судове засідання суду апеляційної інстанції з'явились апелянт та представник відповідача. Апелянт підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 був призначений на посаду керівника департаменту з питань воєнної безпеки Апарату Ради національної безпеки і оборони України (далі - Апарат РНБО України) відповідно до розпорядження Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 24 квітня 2014 року № 199/2014. У зв'язку із організаційно-штатними змінами у Апараті РНБО України відповідно до розпорядження Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 03 лютого 2015 року № 29/2015 був призначений на посаду керівника служби з питань оборони Апарату РНБО України.

Указом Президента України від 14 квітня 2017 року № 109/2017 "Про деякі питання Апарату Ради національної безпеки і оборони України" затверджено нову структуру Апарату РНБО України, що зумовило ліквідацію, зокрема, служби з питань оборони.

На виконання статті 3 зазначеного Указу Президента України та відповідно до підпункту 10 пункту 7 Положення про Апарат Ради, 1 червня 2017 року Секретар РНБО України затвердив штатний розпис Апарату Ради національної безпеки і оборони України на 2017 рік (уведений в дію наказом Апарату РНБО України від 01.06.2017 року № 39 "Про штатний розпис Апарату Ради національної безпеки і оборони України на 2017 рік", та положення про самостійні структурні підрозділи, перелік яких визначений Указом Президента України від 14.04.2017 року № 109/2017.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 серпня 2017 року позивача ознайомлено з повідомленням про реорганізацію структури Апарату РНБО України, внаслідок якої служба з питань оборони, яку він очолював, ліквідована, а штат працівників цієї служби - скорочено.

Одночасно із зазначеним повідомленням позивачу було запропоновано продовжити державну службу в Апараті РНБО України на посаді керівника служби з питань мобілізації.

У зазначеному повідомленні зроблено запис про те, що позивач відмовився засвідчити підписом обставину ознайомлення, проте, за текстом позовної заяви позивач не заперечує обставину ознайомлення його з повідомленням та пропозицією посади.

17 жовтня 2017 року наказом керівника Апарату РНБО України № 463-к позивача було звільнено з державної служби у зв'язку з реорганізацією структури Апарату РНБО України, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу".

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач стверджує про те, що інші вакантні посади, що відповідали б кваліфікації позивача, в Апараті РНБО України станом на 16 серпня 2017 року були відсутні.

Натомість, позивач стверджує, що його кваліфікації відповідала посада голови служби з питань безпеки у воєнній сфері, проте, відповідно до абзацу другого пункту 5.5. Положення про службу з питань безпеки у воєнній сфері Апарату РНБО України, затвердженого розпорядженням Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 01 червня 2017 року "№ 14/2017, зазначено, що на посаду керівника служби може бути призначена особа, яка має науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) відповідного спрямування.

При цьому позивач має кваліфікацію офіцера з експлуатації колісних і гусеничних машин/офіцера військового управління оперативно-тактичного рівня, а також кваліфікацію магістра державного управління.

Суд першої інстанції правильно погодився із твердженням відповідача, що визначення рівня освіти та кваліфікації майбутніх працівників є дискреційними повноваженнями суб'єкта владних повноважень.

Згідно з наданим відповідачем штатним розписом, запропонована позивачу посада керівника служби з питань мобілізації, з урахуванням встановленого посадового окладу, вбачається рівнозначною посадою по відношенню до посади керівника служби з питань безпеки у воєнній сфері.

Також вірним є висновок суду першої інстанції про те, що на підставі Указу Президента України "Про деякі питання Апарату Ради національної безпеки і оборони України" та затвердженого Секретарем РНБО України штатного розпису Апарату Ради на 2017 рік, в Апараті Ради мала місце реорганізація, внаслідок якої скорочена посада, яку займав позивач, що стало підставою для припинення його державної служби, а не зміна істотних умов праці, як вважає позивач.

Згідно з частиною 2 статті 41 Закону № 889-VIII переведення з однієї посади на іншу здійснюється лише за згодою державного службовця.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач протягом 2-х місяців не висловив будь-яким іншим чином своє бажання зайняти запропоновану йому посаду державної служби - керівника служби з питань мобілізації, у зв'язку з чим підлягав звільненню з державної служби з посади керівника служби з питань оборони на підставі пункту 1 частини, першої статті 87 "Про державну службу".

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду в суді апеляційної інстанції) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Файдюк В.В.

Чаку Є.В.

Повний текст виготовлено 03 квітня 2018 року.