Справа № 754/17196/17
Суддя: Лісовська О. В.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/344/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В. розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 4 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві Лупаїна Руслана Васильовича про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій протиправними, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.12.2017 року відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. У протоколі зазначено про те, що він, керуючи транспортним засобом Шевролет д/н НОМЕР_2 по вул. О. Теліги, 12-Б в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, чим порушив п. 13.1 Правила дорожнього руху. Але позивач вважає, що даний протокол складений з порушенням норм чинного законодавства, а дії працівника поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення протиправні, оскільки він рухався у крайній лівій смузі, а автомобіль ЗАЗ Ланос під керуванням водія ОСОБА_3 рухався у правій смузі та, не показуючи маневру ліворуч, різко змінив смугу руху з другої у крайню ліву та різко загальмував, що змусило позивача застосувати екстренне гальмування, але уникнути зіткнення з даним автомобілем не було можливості навіть з технічної точки зору. Дані пояснення працівником поліції взяті до уваги не були. Крім того, в автомобілі Шевролет сидів пасажир ОСОБА_4, яка є свідком даної ДТП, однак інспектор не зазначив в протоколі про наявність відповідного свідка та не взяв у нього жодних пояснень. Разом з тим, працівником поліції при складанні протоколу було порушено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, та норми Кодексу про адміністративні правопорушення. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо складання відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення сер. БД № 127889 від 28.12.2017 року та щодо вилучення посвідчення водія НОМЕР_3.

Відповідно до вимог ст. 19, 257 ЦПК України справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 4 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві Лупаїна Руслана Васильовича про визнання дій протиправними розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник відповідача у встановлений судом строк надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що інспектором Лупаїним Р.В. правомірно складено протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення є лише документом, в якому зафіксовані певні обставини, відтак сам по собі протокол не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, не створює юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення, безпосередньо не впливає на права та обов'язки суб'єкта адмінправопорушення та не є обов'язковим для виконання, отже не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії, а тому адміністративний позов є безпідставним та необґрунтованим. На підставі викладеного представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.12.2017 року відносно позивача ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України.

У протоколі зазначено про те, що ОСОБА_1 28.12.2017 року о 15 годині 35 хвилин, керуючи транспортним засобом Шевролет д/н НОМЕР_2 по вул. О. Теліги, 12-Б в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, чим порушив п. 13.1 Правила дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Так, диспозицією ст. 124 КпАП України передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

У позовній заяві сторона позивача вказує, що ОСОБА_1, дійсно, керував транспортним засобом Шевролет д/н НОМЕР_2 по вул. О. Теліги, 12-Б в м. Києві в крайній лівій смузі, однак автомобіль ЗАЗ Ланос під керуванням водія ОСОБА_3 рухався у правій смузі та, не показуючи маневру ліворуч, різко змінив смугу руху з другої у крайню ліву та різко загальмував, що змусило позивача застосувати екстренне гальмування, але уникнути зіткнення з даним автомобілем не було можливості навіть з технічної точки зору.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов′язаний з′ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом′якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з′ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Стаття 256 КУпАП передбачає, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Крім того, сторона позивача зазначає, що працівником поліції не було зазначено у протоколі про наявність свідка, який перебував в автомобілі Шевролет та не вказано адресу позивача й інші анкетні дані.

Однак, суд критично ставиться до відповідних тверджень сторони позивача, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначені всі анкетні дані ОСОБА_1 та вказана його адреса проживання.

Разом з тим, відповідно до матеріалів справи стороною позивача не надано до суду жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про наявність свідка при ДТП та не порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Разом з тим, частиною 1 статті 265-1 КУпАП передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, працівник уповноваженого підрозділу тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконливого висновку, що інспектором під час виконання своїх повноважень та складення протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення та вимоги ст. 265-1 КУпАП щодо тимчасового вилучення посвідчення водія.

Крім того, згідно зі змістом статті 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини перша-друга статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 п. 5. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853, поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою і сьомою статті 121, частинами третьою і четвертою статті 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, 188-28 КУпАП.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що протокол про адміністративне правопорушення є лише документом, в якому зафіксовані певні обставини, відтак сам по собі протокол не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, він не створює юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення, безпосередньо не впливає на права та обов'язки суб'єкта адмінправопорушення та не є обов'язковим для виконання, отже не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії.

Відтак, такий документ є виключно способом фіксування певних обставин, а не актом індивідуальної дії, крім того, перевірка правильності його складення повинна, поряд з іншим, здійснюватися уповноваженим органом при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Отже, заявлені позивачем вимоги до інспектора Лупаїна Р.В. про визнання дій щодо складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення протиправними мають бути вирішені органом, до компетенції якого віднесено розгляд справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Заявлені позивачем вимоги не є тим рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, а тому встановлена ст. 19 КАС України компетенція адміністративних судів на даний спір не поширюється.

Крім того, суд наголошує, що в силу приписів ч. 1, 2 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Процесуальний порядок притягнення до адміністративної відповідальності передбачено розділом IV Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.287 КУпАП постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом (п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП).

Відтак, протокол, а також дії посадової особи, уповноваженої на складання такого протоколу, без оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в порядку адміністративного судочинства, не є предметом розгляду.

Такої саме позиції дійшов і Вищий адміністративний суд України в ухвалах від 12.10.2016 року (в справі № 161/5061/16-а), від 11.01.2017 року (в справі № 555/1627/16-а), від 01.02.2017 року (в справі № 824/502/16-а).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За положеннями вищевказаних норм суди мають належним чином обґрунтовувати свої рішення.

Аналогічна позиція підтримується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, де зазначено про те, що Європейський Суд встановив порушення ст. 6 Конвенції, у тому числі через те, що національні суди не дали відповідь на аргументи заявниці стосовно правдивості показів свідків та дійсності документів, хоча ці докази були визначальними для рішення по справі.

Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 8, 9, 19, 77, 241-247, 257-263, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Інспектора 4 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві Лупаїна Руслана Васильовича про визнання дій протиправними - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий: