Справа № 826/16129/17
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

29 березня 2018 року м. Київ№ 826/16129/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

при секретарі судового засідання Хаюк К.С.

у відкритому судовому засіданні в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
до Державної інспекції сільського господарства в Київській області
провизнання відсутності повноважень, визнання протиправними дій та визнання нечинними актів перевірки за участю Прокуратури Київської області,
встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної інспекції сільського господарства в Київській області, в якому просила: - визнати відсутність повноважень у Державної інспекції сільського господарства в Київській області на проведення перевірок дотримання вимог земельного законодавства щодо земельних ділянок фізичних осіб, які не мають статусу підприємця, в період з 25.02.2013 року до 20.01.2017 року; - визнати протиправними дії Державної інспекції сільського господарства в Київській області щодо проведення перевірок дотримання вимог законодавства відносно земельних ділянок кадастровий НОМЕР_1, кадастровий НОМЕР_2 та кадастровий НОМЕР_3; - визнати нечинними видані Державною інспекцією сільського господарства в Київській області: Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №А99/180 від 29.06.2016 р., Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №А162/180 від 19.07.2016 р. та Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №205/180 від 24.09.2016 р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Проте, в судовому засіданні 29 березня 2018 року, аналізуючи зміст позовних вимог та враховуючи клопотання прокурора Прокуратури Київської області, суд дійшов наступних висновків.

Пунктом 3 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації іхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Компетенція - це сукупність повноважень, прав та обов'язків державного органу, установи або посадової особи, які вони зобов'язані використовувати для виконання своїх функціональних завдань.

Під компетенційними спорами розуміються спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень.

Компетенцію державного органу чи посадової особи становлять їхні повноваження, визначені законом. Внаслідок різного тлумачення законодавства компетенція суб'єктів владних повноважень може перетинатися, внаслідок чого виникає компетенційний спір.

Завдання суду у компетенційних спорах, з урахуванням загального завдання адміністративного судочинства, розв'язати законодавчі колізії, а також, усунути наслідки дублювання повноважень.

При цьому, позивачем у компетенційних спорах є суб'єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб'єкт владних повноважень, відповідач, своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або у випадку, коли прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Таким чином, спори, визначені пунктом 3 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, можуть виникати внаслідок різного тлумачення суб'єктами владних повноважень законодавства щодо їхньої компетенції на вирішення певних питань у сфері управління. Також спори з приводу компетенції виникають у разі виявлення привласнення повноважень іншого суб'єкта владних повноважень або перевищення власних повноважень.

Особливістю таких спорів є те, що сторонами у них, як позивачем, так і відповідачем, є суб'єкти владних повноважень.

Позивач у даній справі - ОСОБА_1 не є суб'єктом владних повноважень і не виконує владні управлінські функції, в тому числі і делеговані, а відтак не наділена адміністративною процесуальною дієздатністю на звернення до суду з позовними вимогами щодо визнання відсутності повноважень у Державної інспекції сільського господарства в Київській області на проведення перевірок дотримання вимог земельного законодавства щодо земельних ділянок фізичних осіб, які не мають статусу підприємця, в період з 25.02.2013 року до 20.01.2017 року.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №К/9901/440/18.

Пунктом 1 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності.

Щодо решти позовних вимог, представник Прокуратури Київської області заявив клопотання про залишення позову без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Так, у відповідності з положеннями частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла до 15.12.2017 року) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Обумовлюючи причини пропуску строку звернення до суду, представник позивача вказував на те, що про проведення перевірки Державною інспекцією сільського господарства в Київській області земельних ділянок, належних позивачці та, відповідно, про наявність Актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства №А99/180 від 29.06.2016 р., №А162/180 від 19.07.2016 р., №205/180 від 24.09.2016 р., позивачці стало відомо під час ознайомлення із матеріалами цивільних справ №367/6771/16-ц, №367/6884/16-ц та №367/2272/17 у Ірпінському міському суді Київської області 05 грудня 2017 року.

Однак, у судовому засіданні представником прокуратури були надані ксерокопії витягів, зокрема, із справи №367/6771/16-ц, де на клопотанні про ознайомлення із матеріалами справи від 16 січня 2017 року стоїть підпис: «З матеріалами справи ознайомився ОСОБА_2 /підпис/ 18.01.2016р.».

Зазначене свідчить про те, що про обставини перевірки відповідачем земельних ділянок позивачки та про акти перевірок, представник позивачки ОСОБА_2 був обізнаний ще в січні 2017 року, втім звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним адміністративним позовом 08 грудня 2017 року, тобто з пропуском встановленого законом строку звернення до суду.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні 29 березня 2018 року не надав пояснень з цього приводу.

Частиною третьою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись частиною третьою статті 123, пунктом 1 та 8 частини першої статті 240, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може буде оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Шейко Т.І.