Справа № 404/7890/17
Суддя: Завгородній Є. В.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/7890/17
Номер провадження 2-а/404/190/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року Кіровський районний суд міста Кіровограда в складі:

головуючого судді Завгороднього Є.В.,

при секретарі судових засідань Ткачук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Кропивницькому, матеріали адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Кропивницький ДПП капітана поліції Балашовського Миколи Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з позовом до інспектора батальйону патрульної поліції, в якому просить: визнати протиправними оскаржувані дії відповідача щодо винесення відносно позивача постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №491021 від 05.12.2017 року; скасувати постанову серії БР №491021 від 05.12.2017 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 020 грн.; закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_2.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Жодних заяв до суду не надходило.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Надав до суду письмові заперечення на адміністративний позов, вважає його безпідставним та необґрунтованим, просить відмовити в його задоволенні повністю.

Вивчивши зміст і підстави заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, з'ясовано наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Для забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Відповідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідками, технічними засобами, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Зі змісту оскаржуваної позивачем постанови від 05.12.2017 року, вбачається що: позивач цього ж дня, о 11 годині 50 хвилин по вул. Попова, 8 в місті Кропивницькому, керуючи транспортним засобом «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив стоянку зупинку на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 «Місце стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Інваліди», чим порушив вимог п. 8.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктами 15.1, 15.2 Правил передбачено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Пункт 5.38. ПДР, "Місце для стоянки", застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів.

Дорожній знак 7.17. "Інваліди" означає, що дія знаку 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід" відповідно до вимог цих Правил.

У свою чергу вимоги п.п.8.4.(е) ПДР вказують, що таблички до дорожніх знаків уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені. Тобто сукупність встановлених знаків та табличок дозволяє стоянку, за умов, що зазначаються на знакові або додаткових табличках під ним.

Наведені пункти Правил у поєднанні із наданими до суду матеріалами, свідчать, що неможливо встановити чи був транспортний засіб позивача обладнаний розпізнавальним знаком «Інвалід», тобто чи мало авто під керуванням позивача права стояти на місці відведеному для спеціальних суб'єктів дорожнього руху - інвалідів. А також залишається не доведеним, чи встановлено на зазначеному відрізку дорожнього полотна дорожні знаки 5.38 та 7.17, що унеможливлює притягнення особи до відповідальності за порушення вимог даних знаків.

У свою чергу вимоги п.п.8.1 Правил дорожнього руху вказують, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно змісту ч. 5 ст. 122 КУпАП водія може бути притягнуто до відповідальності у разі зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знаку "Водій з інвалідністю". За дане адміністративне правопорушення передбачено відповідальність у розмірі штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. п. 2, 5 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція), постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, тобто інспектор правомірно діяв у спосіб передбачений Законом. При вирішенні питання про винуватість чи відсутність вини, не є визначальним було це місце вчинення проступку чи місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення. Ця правова термінологія не впливає на вирішення справи про адміністративне правопорушення і не звільняє винну особу від відповідальності та застосування до неї адміністративного стягнення.

Пунктом 1 розділу IV Інструкції визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Статтею 283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, містить відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Європейський суд з прав людини в пункті 32, справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов'язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ст. 122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб'єкта владних повноважень.

Приймається до уваги п. 1 ПДР - терміни, відповідно до яких водій зобов'язаний обрати безпечну швидкість руху, для того щоб він, як водій мав змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, тобто мати змогу розрізняти зображення дорожніх знаків.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менше як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Положеннями ст. 251 КУпАП саме на посадову особу (заявленого суб'єкта оскарження) покладається обов'язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи; запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких не вистачає.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Отже, ймовірне вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доказами не підтверджується і ґрунтується на припущеннях зацікавленої у результатах службової особи: постанови та наданих запереченнях на позов, які не можуть бути визнані як належний та допустимий доказ. Будь які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на його користь. Оскаржуваний документ винесений з порушенням запровадженої процедури, обмеженням прав особи на захист.

Не можна задовольнити вимогу про визнання дій інспектора патрульної поліції протиправними, оскільки відповідач за Законом має право на збір, оцінку та процесуальну фіксацію доказів та прийняття рішень пов'язаних із забезпеченням безпеки дорожнього руху. Тобто, позивач не довів, що дії інспектора патрульної поліції при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення були протиправними, суд скасовує постанову не з підстав протиправності дій, а через відсутність доказів винуватості водія.

Разом з цим, позовні вимоги в частині закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення не ґрунтуються на чіткому розумінні п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, так-як цей спір, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, існує між фізичною особою та суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії), тобто не є справою про адміністративне правопорушення. Відтак суд не вирішує питання закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення. Ця процесуальна дія належить до виключної компетенції відповідача, так-як п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП передбачено, що по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи.

Керуючись ст. ст. 72, 171, 241, 286, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову інспектора роти №3 батальйону УПП м. Кропивницький ДПП капітана поліції Балашовського Миколи Сергійовича серії БР № 491021 від 05.12.2017 року в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 122 КУпАП України - скасувати.

Відмовити у задоволенні решти заявлених позовних вимог.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровського Є. В. Завгородній

районного суду

м.Кіровограда