Справа № 814/2121/17
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2018 р. № 814/2121/17
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагаря В.С., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача:Національної поліції України, вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, Центральна Частина Києва, Київ, 01601

про:зобов'язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати Національну поліцію України внести зміни до наказу №263 о/с від 28.04.16 року щодо підстав звільнення, а саме, з п.5 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" (через службову невідповідність) на п.2 ст.77 цього ж Закону (звільнення через хворобу за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції), здійснити перерахунок і виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму, та одноразової грошової допомоги внаслідок отримання інвалідності і втрати професійної працездатності.

Ухвалою від 11 січня 2018 року судом відкрито провадження по вищезазначеній справі з призначенням її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що після прийняття Одеським окружним адміністративним судом постанови від 06 жовтня 2016 року у адміністративній справі №815/1815/16, якою визнано протиправним та скасовано рішення Центральної атестаційної комісії № 7 НП України, яке стало підставою для звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, у позивача виникло право на внесення змін до наказу №263 о/с від 28.04.16 року щодо підстав звільнення, а саме, з п.5 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" (через службову невідповідність) на п.2 ст.77 цього ж Закону (звільнення через хворобу за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції). Тому відмова відповідача у внесенні до наказу про його звільнення відповідних змін в частині формулювання причин звільнення, а також не здійснення нарахування і виплати одноразової грошової допомоги внаслідок отримання інвалідності і втрати професійної працездатності є протиправною.

Відповідач надав до суду відзив, згідно якого заперечує проти позовних вимог, зазначивши, що в разі видання наказу про звільнення поліцейського через хворобу, правовою підставою для формулювання такої причини звільнення може бути наявне на момент видання такого наказу рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції, оскільки на момент видання вказаного наказу свідоцтво про хворобу ВЛК від 15.06.2016 р. №203, яким позивача визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, видано не було, тому унеможливлює на законних підставах змінити формулювання звільнення позивача на звільнення через хворобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді начальника відділу восьмого територіального управління (з обслуговування Одеської, Миколаївської та Херсонської областей) Департаменту протидії наркозлочинності НП України.

28.04.2016 наказом №263 о/с, позивача було звільнено з займаної посади на підставі за п.5 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" (через службову невідповідність).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року у адміністративній справі №815/1815/16 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Національної поліції України, Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України та Центральної атестаційної комісії №7 Національної поліції України про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування рішень та зобов'язання вчинити дії.

Зокрема, суд визнав протиправним та скасував рішення Центральної атестаційної комісії № 7 НП України, оформлене протоколом від 24.02.2016р. №15.00003773.0024805, яким позивача визнано таким, що займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, наказ Національної поліції в Одеській області №263 о/с від 28.04.2016 р. в частині звільнення ОСОБА_1 на підставі за п.5 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" (через службову невідповідність), поновив ОСОБА_1 на посаді начальника відділу восьмого територіального управління (з обслуговування Одеської, Миколаївської та Херсонської областей) Департаменту протидії наркозлочинності НП України з 29.04.2016року, зобов'язав відповідача здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 29.04.2016 року по 06.10.2016 року в сумі 35 075,11 грн. В іншій частині позовних вимог суд відмовив.

Разом з цим, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2017 року, прийнятою за наслідками перегляду в апеляційному провадженні вищезазначеного судового рішення, прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від частини позовних вимог про визнання нечинним та скасування наказу Національної поліції України від 28.04.2016р. №263-о/с про звільнення зі служби в поліції, зобов'язання поновити на посаді та стягнення з грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. Постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення визнано нечинною, а провадження у справі в цій частині закрито. В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року залишено без змін.

Підставами для закриття провадження по справі слугувала заява позивача ОСОБА_1 про відмову від вищевказаної частини позовних вимог, в обґрунтування якої заявник зазначив, що він оформив пенсію, знайшов нове місце роботи, оформив інвалідність та не бажає в подальшому працювати в органах поліції.

Рішення суду апеляційної інстанції у справі №815/1815/16 набрало законної сили з моменту проголошення, і сторонами в касаційному порядку не оскаржувалось.

Як вбачається з матеріалів справи, після закриття провадження у справі №815/1815/16 позивач звернувся до Національної поліції України із заявою про внесення змін до наказу №263о/с від 28.04.2016 року щодо підстав його звільнення, із зазначенням формулювання підстави звільнення - або через хворобу за п.2 ст.77 Закону України "Про національну поліцію", або за власним бажанням, та про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні і одноразової грошової допомоги у наслідок отримання інвалідності і втрати професійної працездатності, пов'язаної з виконанням службових обов'язків.

04.10.2017 р. позивачем було отримано листа №Б-304/29/2/01-2017 р. від 29.09.2017 р. від Департамента фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України, в якому вказано, що у зв'язку з тим, що рішенням суду наказ від 28.04.2016р. №263-о/с не скасований, то відсутні підстави для внесення в нього змін.

Щодо внесення змін до наказу №263о/с від 28.04.2016 року, відносно підстав звільнення позивача, суд зазначає наступне:

Статтею 77 Закону України "Про національну поліцію", визначений вичерпний перелік підстав звільнення зі служби в поліції.

Так у п.2 ч.1 даної статті вказано підставу - через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №203 від 15.06.2016, виданого Військово-лікарською комісією, позивач визнаний не придатний до військової служби в мирний час і обмежено придатний у воєнний час.

На думку позивача, вказана довідка є підставою для внесення змін до наказу №263о/с від 28.04.2016.

Суд не погоджується з думкою позивача і вважає, що оскільки факт хвороби позивача було встановлено пізніше, ніж відповідач видав наказ про звільнення позивача, це унеможливлює змінити формулювання звільнення - через хворобу.

Суд звертає увагу на ту обставину, що у разі реалізації позивачем Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року і поновлення на посаді, позивач мав би всі законні підстави для звільнення за п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію". Але добровільна відмова позивача від частини позовних вимог, насамперед про скасування наказу №263о/с від 28.04.2016, унеможливлює в законний спосіб змінити підстави його звільнення.

Що стосується позовних вимог, щодо нарахування і виплати одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби суд зазначає наступне:

Вказані види ОГД виплачуються поліцейським виключно за відповідними підставами звільнення, а саме: при виплаті ОГД в разі втрати працездатності - хвороба; при виплаті ОГД при звільненні зі служби - звільнення зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини.

Отже, суд зазначає, що звільнення позивача за п.5 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" (через службову невідповідність), позбавляє його права на отримання вказаних ОГД.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Питання щодо розподілу судових витрат, судом не вирішується, оскільки позивач, відповідно до положень частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору і такий ним не сплачувався.

Керуючись ст. 2, 19, 241 - 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ) - відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 03.04.2018 р.

Суддя В. С. Брагар