Справа № 810/4635/17
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2018 року м. Київ справа №810/4635/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати бездіяльність (дії) Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо не включення до грошового забезпечення для обрахунку пенсії ОСОБА_1 сум вихідної допомоги, матеріальної допомоги, винагороди за участь в Антитерористичній операції на сході України, індексації заробітної плати протиправними;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 30.09.2015 із включенням до грошового забезпечення: матеріальної допомоги у розмірі 28292,63 грн., винагороди за участь в АТО у розмірі 20733,13 грн., індексації заробітної плати (грошових доходів) у розмірі 1016,91 грн., вихідної допомоги (одноразової грошової допомоги при звільненні) у розмірі 92884,77 грн. з урахуванням виплат, які здійснювались ОСОБА_1 в цей період.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він був звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 64 "б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, згідно наказу МВС України від 28.09.2015 №2022 о/с. З 30 вересня 2015 року позивачу було призначено пенсію за вислугою років. Позивач пояснює, що при обчисленні пенсії до грошового забезпечення не ввійшли: матеріальна допомога, винагорода за участь в АТО, індексація заробітної плати (грошових доходів) та вихідна допомога (одноразової грошової допомоги при звільненні). Позивач стверджує, що дані виплати повинні включатися до грошового забезпечення, з якого нараховується пенсія, оскільки з них було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

У зв'язку з чим, 10.11.2017 він звернувся до відповідача із заявою про включення вказаних видів виплат до складу його грошового забезпечення та перерахунку розміру пенсії, додавши до заяви довідку про доходи від 01.11.2017 №426. Проте, листом від 12.12.2017 №1692/Б-01, відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку його пенсії.

Відповідач позов не визнав та подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що пенсію позивачу було обчислено на підставі грошового атестату №221 та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням від 09.10.2015 №15/4-1119, виданих ГУ МВС України у Київській області. Наголошує, що визначення складових грошового забезпечення для призначення пенсії виходить за межі компетенції органів Пенсійного фонду України. Згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 13.02.2008 №45, визначення складових частин грошового забезпечення покладено на силові структури.

Відповідач пояснює, що матеріальна допомога на оздоровлення, індексація, грошова винагорода за участь в АТО, одноразова грошова допомога при звільнені, підлягають виплаті лише протягом встановленого проміжку часу, а тому вони не мають постійного характеру і включення їх до грошового забезпечення при обчисленні пенсії є не можливим. Таким чином, відповідач вважає, що пенсія позивачу призначена та виплачується згідно чинного законодавства.

Крім того, відповідач посилається на пропущення позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом. У зв'язку з чим, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 за період 30.09.2015 по 27.06.2017 повинні бути залишені без розгляду.

Протокольною ухвалою від 08.02.2018 суд вирішив здійснювати розгляд даної адміністративної справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 64 "б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через хворобу), згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.09.2015 №2022 о/с (том 1, а.с. 51).

ОСОБА_1 було взято на облік в Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області та з 30.09.2015 йому призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Вказана пенсія позивачу обчислена виходячи з грошового забезпечення, відомості про яке містяться у грошовому атестаті №221 та довідці про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні місяці служби підряд перед звільненням) від 09.10.2015 №15/4-1119, які були видані ГУ МВС України у Київській області (том 1, а.с.73-75).

Так, згідно із вказаних документів при обчисленні пенсії позивачу було враховано його грошове забезпечення, яке складалось з посадового окладу - 1600,00 грн., окладу за військове звання - 135,00 грн., процентної надбавки за вислугу років 35% - 607,25 грн., середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці - 5059,54 грн., у тому числі: відсоткова надбавка за виконання особливо важливих завдань 50% та премія 176,41%. До основного розміру пенсії ОСОБА_1 встановлена та виплачується: підвищення, як учасника бойових дій в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - 363,00 грн., цільова грошова допомога учасника бойових дій - 40,00 грн. (том 1, а.с. 41).

10 листопада 2017 року позивач звернувся до відповідача та до Пенсійного фонду України із заявами про перерахунок пенсії, в яких зазначив, що йому при нарахуванні пенсії не було враховано інші виплати, а саме: сума вихідної допомоги, матеріальна допомога, винагорода за участь в АТО, індексація за 2014 рік, це суми грошей з яких було враховано податок з доходів (том 1, а.с. 42-43, 46-47). До своєї заяви позивач додав копію довідки про доходи від 07.11.2017 №426, відповідно до якої за період з вересня 2013 року по жовтень 2014 року позивачу було нараховано та виплачено: матеріальну допомогу у розмірі 28292,63 грн., винагороду за участь в АТО у розмірі 20733,13 грн., індексацію грошових доходів у розмірі 1016,91 грн., одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 92884,77 грн. (том 1, а.с. 50).

12 грудня 2017 року Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області листом №1692/Б-01 повідомило позивача про відмову в перерахунку його пенсії з урахуванням вищевказаних виплат через відсутність правових підстав (том 1, а.с. 91-92).

Окрім того, 15.12.2017 Пенсійний фонд України листом №19283/Б-11 повідомив позивача, що пенсія призначена та виплачуються йому відповідно до норм чинного законодавства.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №2262-XII) пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з частиною третьою статті 43 Закону №2262-XII, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 41 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, дохід позивача (грошове забезпечення), як застрахованої особи, з якого були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески входить в дохід для обчислення пенсії.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №2011-XII).

Частиною першою статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (ч. 3 ст. 9 Закону №2011-XII).

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (чинної на момент виникнення спірних правовідносин, далі - постанова №1294), упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців.

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток №25 до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов'язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону №2011-XII), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом №2011-XII також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 цього Закону). Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою №1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за №638/15329). Так, розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги (підпункт 3 пункту 5 постанови №1294, підпункт 30.3 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).

Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункти 33.1, 33.3 пункту 33 розділу ХХХІІІ Інструкції).

Отже, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, яка відповідно до частини другої статті 9 Закону №2011-ХІІ відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03 липня 1991 року №1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення", згідно зі статтею 1 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Тобто, індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 №344/10887/17 №К/9901/5497/17, від 28.02.2018 у справі №522/9660/16-а №К/9901/2925/18 та від 06.02.2018 у справі №761/28228/15-а №К/9901/3762/18. Висновок яких суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина п'ята статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Щодо грошової допомоги за участь в АТО, суд зазначена наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 №158 "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету" зі змінами, внесеними згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій" від 31.01.2015 №24, встановлено грошову винагороду за участь в антитерористичних операціях та бойових діях (далі за текстом - винагорода за участь в АТО).

Зазначена грошова винагорода виплачується військовослужбовцям, які приймають безпосередню участь в антитерористичних операціях з 1 травня 2014 року. Вказана грошова винагорода відноситься до складу грошового забезпечення осіб, приймаючих участь в АТО постійно з часу її запровадження і має щомісячний характер.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку позивач має право на призначення та отримання пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі, який має бути обчислений з грошового забезпечення, до якого включені, зокрема, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація грошових доходів та грошова винагорода за участь в АТО.

Таким чином, суд вважає, що не включення відповідачем при обчисленні пенсії позивача таких видів виплат, як матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація грошових доходів, грошова винагорода за участь в АТО до складу грошового забезпечення є протиправним, а відмова у перерахунку пенсії необґрунтована, а тому адміністративний позов в цій частині підлягає задоволенню.

Водночас, стосовно одноразової грошової допомоги при звільненні (вихідної допомоги), суд вказує на наступне.

Частина третя статті 43 Закону № 2262-XII не містить положень про включення до грошового забезпечення такої виплати, як одноразова грошова допомога при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені статтею 15 Закону №2011-ХІІ та статтею 9 Закону №2262-XII, які пов'язані зі звільненням особи зі служби.

Так, частиною другою статті 15 Закону №2011-ХІІ визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно зі статтею 9 Закону №2262-XII, особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Суд зазначає, що хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, але має інше правове призначення, не пов'язана з виконанням позивачем своїх службових обов'язків та отриманням за це грошової допомоги, а пов'язана саме з фактом звільнення зі служби.

Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців. Аналогічна правова позиція щодо зарахування розміру одноразової грошової допомоги при звільненні до грошового забезпечення, вже була висловлена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 №344/10887/17 №К/9901/5497/17, від 28.02.2018 у справі №522/9660/16-а №К/9901/2925/18 та від 06.02.2018 у справі №761/28228/15-а №К/9901/3762/18.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги, яка стосується віднесення одноразової грошової допомоги при звільненні до складу грошового забезпечення.

Щодо посилань відповідача на рішення Конституційного Суду України №4-рп/2015 від 13.05.2015, згідно якого "в положеннях першого речення частини третьої статті 63 Закону перелік нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, який включає надбавки, доплати, підвищення, є вичерпним", то вони є безпідставними, оскільки вказане рішення Конституційного Суду стосується порядку перерахунку пенсій в зв'язку зі встановленням Кабінетом Міністрів України нової щомісячної додаткової грошової винагороди, а не видів грошового забезпечення, з яких має бути визначений розмір пенсії.

Щодо посилань відповідача на пропущення позивачем строку на звернення до суду з даним адміністративним позовом, у зв'язку з чим позовна заява в частині вимог ОСОБА_1 за період з 30.09.2015 по 27.06.2017 повинна бути залишена без розгляду, суд зазначає наступне.

Приписами частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Положення частин 1 та 2 статті 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до спірних правовідносин застосуванню не підлягають, оскільки ними передбачено порядок перерахунку пенсій у зв'язку із введенням в дію цього Закону.

Статтею 51 цього Закону передбачено строки перерахунку пенсій, підстави для якого передбачені статтею 63 цього Закону.

В свою чергу позовні вимоги позивача не пов'язані з перерахунком пенсії на підставі статті 63 Закону №2262-XII, а підставою звернення до суду є неврахування усіх видів грошового забезпечення при призначенні пенсії та виплата в зв'язку з цим пенсії у меншому розмірі.

Подібна правова позиція викладена і в постанові Верховного суду від 28.02.2018 у справі №К/9901/2925/18 №522/9660/16-а.

Судом встановлено, що позовну заяву до суду подано позивачем 29.12.2017, натомість позивач оскаржує бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо не включення до грошового забезпечення для обрахунку пенсії сум вихідної допомоги, матеріальної допомоги, винагороди за участь в Антитерористичній операції на сході України, індексації заробітної плати та просить зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 30.09.2015, тобто з пропущенням строків. Позивачем подано до суду заяву про поновлення строку звернення від 21.03.2018. Обґрунтовуючи вказану заяву, позивач зазначив, що причиною його звільнення з органів внутрішніх справ стало значне погіршення здоров'я, що не дало можливості подальшого проходження служби. Однією з причин погіршення ста ну здоров'я ОСОБА_1 є його участь в Антитерористичній операції на Сході України, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій від 13.01.2015. Позивач пояснює, що у зв'язку з частим хворобливим станом він не мав об'єктивної можливості звернутися як до пенсійних органів за роз'ясненнями так і відповідно до адміністративного суду. Тільки на початку листопада 2017 року, засумнівавшись, що йому неправильно нарахована пенсія, він отримав довідку про доходи №426 від 07.11.2017 та звернувся з листами від 10.11.2017 до Пенсійного фонду України та Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області за роз'ясненнями щодо правильності нарахування йому пенсії, на які отримав відповідь лише в січні 2018 року. Тільки 28.12.2017 йому було надано Пенсійними органами Прото кол за пенсійною справою № від 28.12.2017. Отримавши зазна чені документи він фактично дізнався про порушення з боку Пенсій них органів його прав та законних інтересів щодо неправильного нарахування пенсії.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 3 ст. 123 КАС).

Суд зазначає, що положеннями статті 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі Bellet v. France Європейський Суд з прав людини зазначив, що "стаття 6§ 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Беручи до уваги норми Конституції України, а також норми Міжнародного права, суд дійшов висновку, що залишення позовних вимог позивача без розгляду, у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, унеможливить доступ останнього до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Ураховуючи зазначене, на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів, суд вважає, що причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 з даним позовом до адміністративного суду є поважними.

З приводу клопотання відповідача про залишення позовної заяви в частині вимог ОСОБА_1 за період з 30.09.2015 по 27.06.2017 без розгляду суд вважає за необхідне в його задоволенні відмовити, оскільки підстави для висновків суду про відмову в задоволенні клопотання відповідача є тотожними з тими, що зумовили визнання судом поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС).

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв'язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо не включення до грошового забезпечення для обрахунку пенсії ОСОБА_1 сум матеріальної допомоги, винагороди за участь в АТО та індексації грошових доходів.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 30.09.2015 із включенням до грошового забезпечення: матеріальної допомоги у розмірі 28292,63 грн., винагороди за участь в АТО у розмірі 20733,13 грн. та індексації грошових доходів у розмірі 1016,91 грн., з урахуванням виплат, які здійснювались ОСОБА_1 в цей період.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Басай О.В.