Справа № 2-а-1004/2010
Суддя: Федорова Н. О.
Дата ухвалення: 2010-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області
Справа № 2-а-1004/2010 року
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 грудня 2010 року

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Федорова Н.О., розглянувши у скороченому провадженні в м.Шепетівка в приміщенні суду о 14 год. 50 хв. адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівка про зобов'язання здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача (надалі Управління) здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що має статус «дитина війни» і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (далі - Закон) має право на підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Але таке підвищення йому протягом 2010 року виплачувалось лише частково. А тому, просить суд зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому підвищення до пенсії за 2010 рік у повному обсязі.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 12.11.2010 року, яка набрала законної сили 29.11.2010 року, вимоги позивача за період з січня 2010 року по квітень 2010 року залишенні без розгляду. В іншій частині позову відкрито провадження по справі.

03.12.2010 року до суду надійшло письмове заперечення від відповідача, який позов не визнав. Вважає, що підвищення до пенсії позивачу нараховується та виплачується відповідно до норм діючого законодавства, а саме: відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2010 року.

Судця дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером і має статус «дитина війни», що стверджується посвідченням позивача за № 114452, а також довідкою відповідача.

Отже, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», позивач має право на підвищення до пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак, протягом останніх шести місяців, що передували дню звернення позивача до суду, такі нарахування та виплати проводилися частково, що стверджується інформацією Управління.

Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та 22.05.2008 року визнано неконституційними положення ст. ст. 71, 111 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та підпункту 2 пункту 41 розділу II ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік» відповідно, якими було зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» щодо підвищення пенсій на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Конституційний Суд України визнав, що зупинення та обмеження Законом України «Про Державний бюджет» дії інших законів щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає Конституції України. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішення Конституційного Суду України у цих справах має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними; є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені. Положення ст. ст. 71, 111 та підпункту 2 пункту 41 розділу II Законів України "Про Державний бюджет України на 2007-2008 роки", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цих Рішень.

Отже, бездіяльність відповідача, що полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з дня ухвалення Конституційним Судом України цих рішень є незаконною.

Тому, позивачу, повинно бути виплачено за період з 11.05.2010 року по 11.11.2010 року, з врахуванням вже проведених виплат, підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, як особі, яка має статус «дитини війни» на підставі Закону, оскільки в 2010 році в законодавчому порядку жодні обмеження щодо виконання ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» не встановлювались, а положення постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 року прямо суперечать останньому.

Доказів, які б спростовували вищеназвані факти відповідачем суду не надано, а ті на які вони посилаються в письмовому запереченні, не заслуговують на увагу, оскільки грунтуються виключно на їх розмірковуваннях щодо процесів в державі, що не можна визнати допустимими та належними доказами, оскільки в даному випадку мають місце правовідносини саме щодо нарахування та виплати пенсії і її підвищення.

Не можуть бути підставою для відмови в позові заперечення органів Пенсійного фонду щодо відсутності коштів для здійснення встановлених Законом виплат. Так, відповідно до рішення Європейського Суду від 8 листопада 2005 року справа «Кечко проти України» встановлено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 року № 121/2001 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює управління фінансами пенсійного забезпечення. Основним завданням Пенсійного фонду України є забезпечення збирання та акумулювання коштів, призначених для пенсійного забезпечення, повного і своєчасного фінансування витрат на виплату пенсій та інших соціальних виплат, що здійснюються з коштів Пенсійного фонду України. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження через створені в установленому порядку його територіальні управління.

Тому, саме на Управління, а не інші органи, покладений обов'язок щодо нарахування та виплати коштів про стягнення яких ставить питання позивач.

Оцінюючи всі дослідженні докази, вважаю, що позов в цій частині підлягає до задоволення.

Разом з тим, чинним законодавством не передбачено такого способу захисту прав позивача, як зобов'язання проведення виплат на майбутнє, не навів таких способів захисту і сам позивач.

За таких обставин, враховуючи те, що позивачем суду не надано жодного обґрунтованого доказу протиправних дій Управління по фактах виплати гарантованих йому доплат на майбутнє, порушення його прав, строк по цих виплатах ще не настав і чинним законодавством не передбачено такого абстрактного способу захисту прав позивача, названі вимоги підлягають до задоволення за період, який був предметом судового розгляду, що стосується проведення таких виплат в подальшому, то в задоволенні таких вимог слід відмовити.

Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача, оскільки саме неправомірні дії Управління призвели до порушення законних прав позивача.

Виходячи з наведеного, на підставі ст. 22 Конституції України, рішення Європейського Суду від 8 листопада 2005 року справа «Кечко проти України», Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року із змінами і доповненнями. Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-ІV, керуючись ст. ст. 9, 11, 14, 86, 122, 158-162, 183-2, 256 КАС України, суддя,-

по становив:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійногр фонду України в м. Шепетівка Хмельницької області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року із змінами та доповненнями за період з 11.05.2010 року по 11.11.2010 року з урахуванням вже проведених виплат.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівка Хмельницької області на користь ОСОБА_1 3 грн. 40 коп. судових витрат по справі.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Шепетівський міськрайонний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя: