Справа № 212/70/18
Суддя: Борис О. Н.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/70/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Борис О.Н.,з участю секретаря судового засідання Хазієвої Т.В., за участі: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку адміністративного судочинства справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону №1 УПП в м. Кривий Ріг старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції,-

встановив:

05 січня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до поліцейського роти №2 батальйону №1 УПП в м. Кривий Ріг старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28 грудня 2017 року відповідачем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої, він 28 грудня 2017 року, о 8.30 годині порушив п.16.2 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн. Зазначає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки 28 грудня 2017 року , о 8.30 годині він дійсно керував транспортним засобом, при цьому правил дорожнього руху не порушував. Зазначив, що при винесенні постанови працівником патрульної поліції не додано жодних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення. Просить визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №494500 від 28.12.2017 року, якою його визнано винним за порушення п. 16.2 ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Ухвалою суду від 10 січня 2018 року адміністративний позов залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків.

Після усунення недоліків адміністративного позову, ухвалою суду від 06 лютого 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд на 02.03.2018 року, 09.00 година, який не відбувся у звязку з неявкою відповідача.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач надав письмовий відзив на позовну заяву в якому зазначив, що винесена постанова є законною та обґрунтованою, при розгляді справи позивачу були розяснені права передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, також при розгляді справи були зясовані усі обставини справи шляхом опитування та аналізу усіх фактичних даних. Зазначив, що позивач спотворює дійсні обставини справи з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, просив у задоволенні позову відмовити. На підтвердження заперечень надав відеозапис фіксування адміністративного правопорушення. Крім цього , у судовому засіданні пояснив додатково, що порушення позивачем ПДР руху було зафіксовано на камеру його товариша , якою він користувався під час патрулювання, проте даний запис видалений з носія. Під час зясування обставин при розгляді справи зясував, що раніше позивач притягався до адміністративної відповідальності, що стало підставою для повторного притягнення до відповідальності.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі

Суд, заслухавши пояснення позивача,відповідача, дослідивши письмові докази, відеозапис наданий відповідачем, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Під час розгляду справи судом встановлено, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії АР №494500 від 28.12.2017 року прийнятою відповідачем, визнано винним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1, 28 грудня 2017 року, о 8.30 годині , керував транспортним засобом марки ВАЗ 21063 , державний номерний знак НОМЕР_1 , в місті ОСОБА_3 Ріг на перехресті 200 річчя ОСОБА_3 та вул.. ОСОБА_4 , повертаючи ліворуч на проспект 200 річчя Кривого Рогу не пропустив пішохода , який переходив проїзну частину по пішоходному переходу, на яку водій повертав, чим порушив п.16.2 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. (а.с. 3).

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно із ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Реалізовуючи свої повноваження, субєкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи, відповідно до ст. 2 КАС України, перевіряє законність дій чи прийнятого рішення субєкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо позовних вимог про скасування оскаржуваної постанови слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відсутні докази, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 порушення ПДР 28.12.2017 року, оскільки стверджуване відповідачем порушення підтверджується лише його особистими поясненнями у судовому засіданні та зазначеними у відгуку , направленому до суду.

Судом у суді безпосередньо досліджено відеозапис, який надав відповідач до письмових заперечень щодо заявлених вимог, на якому відсутні докази, у розумінні ст. 72 КАС України, щодо обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Належним є доказ, відповідно до ст. 73 КАС України, який містить інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст.74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку , встановленого законом.

Особисті пояснення відповідача про фіксування порушення на особисту відеокамеру не можуть бути належним та допустимим доказом , тому суд їх відхиляє, так як вони нічим не підтвердженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251, ст. 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, суд зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

Суд, розглянувши матеріали справи, зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, відсутні пояснення свідків, відсутні будь-які зафіксовані технічними засобами докази про порушення позивачем правил дорожнього руху. Обовязок доказування покладається на субєкта, який виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 16.2 Правил дорожнього руху, на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Суд вказує, що саме до повноважень інспектора патрульної поліції входить виявлення, фіксування та винесення санкції за адміністративне правопорушення, вчинене водіями при керуванні транспортним засобом, при порушенні обовязкових норм КУпАП чи інших правил.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Обовязок доказування правомірності винесення оскаржуваного рішення покладається на субєкта владних повноважень, чого Інспектором не здійснено.

Аналізуючи вищевказані обставини справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, враховуючи ст. 9, 33, 122, 258, 279, 280, 285 КУпАП, керуючись ст. ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 139, 243 - 246, 250, 271, 286 КАС України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону №1 УПП в м. Кривий Ріг старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції-задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 494500 від 28 грудня 2017 року винесену суб`єктом владних повноважень поліцейським роти №2 батальйону №1 УПП в м. Кривий Ріг старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у сумі 455 грн,- скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне рішення складено і підписано 03.04. 2018 року.

Суддя: О. Н. Борис