Справа № 522/18682/17
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2018 р.м.ОдесаСправа № 522/18682/17

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Кравчук Т.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Бойка А.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2017 року (м. Одеса, дата складання повного тексту рішення 13.11.2017р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

05.10.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із адміністративним позовом до Центрального обєднаного управління ПФУ в м. Одесі, в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову відповідача в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оформлену рішенням №104 від 08.09.2017 року;

- зобовязати відповідача здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно довідки апеляційного суду Одеської області №225 від 31.08.2017 року, починаючи з часу призначення довічного грошового утримання, т.б. з 13.12.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно та без законних підстав відмовлено у перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці на підставі наданої ним довідки.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано відмову Центрального об'єднаного управління ПФУ в м. Одеси в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2, оформлену рішенням №104 від 08.09.2017р. протиправною. Зобов'язано Центральне об'єднане управління ПФУ в м. Одесі здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно довідки апеляційного суду Одеської області №225 від 31.08.2017р., починаючи з часу призначення довічного грошового утримання, тобто з 13.12.2016р.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник Центрального обєднаного управління ПФУ в м. Одесі 15.12.2017 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2017 року та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Рішенням Вищої ради юстиції №3070/0/15-16 від 08.12.2016 року позивача ОСОБА_2 звільнено з посади судді апеляційного суду Одеської області у відставку.

07.09.2017 року позивач звернувся до Управління ПФУ в Приморському районі м. Одеси з заявою для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно довідки апеляційного суду Одеської області №304 від 13.12.2016 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання сума вказаної винагороди на 13.12.2016р., тобто на момент звільнення, складала 31680,00 грн.: посадовий оклад - 17600 грн., доплата за вислугу років - 14080 грн.

На підставі цієї довідки позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 13.12.2016 р.

Наприкінці серпня 2017р. позивачу стало відомо, що у вищезазначену довідку не була включена сума щорічної матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 1466 грн.

31.08.2017р. апеляційним судом Одеської області в додаток до довідки №304 від 13.12.2016р. була видана нова довідка №225 про суддівську винагороду в сумі 33146 грн. з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення.

07.09.2017р. позивач звернувся до Центрального об'єднаного УПФУ в м. Одесі із заявою про перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання, а 11.09.2017 року отримав Рішення №104 від 08.09.2017р. про відмову в перерахунку.

Відмовляючи в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці,Центральне об'єднання УПФУ в м. Одесі виходило з того, що законодавством не передбачено врахування матеріальної допомоги на оздоровлення в суддівську винагороду;

Не погоджуюсь з таким рішенням пенсійного органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог, а також, відповідно, з неправомірності дій та спірного рішення пенсійного органу.

Проте, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх необгрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.

Таким спеціальним законом є Закон України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ч.1 ч.2 ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

А згідно до ч.1 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року; 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Посилання суду 1-ї інстанції на ст.2 Закону України «Про оплату праці», пункт 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 року №5, згідно яких матеріальна допомога на оздоровлення повинна включатися до складу суддівської винагороди є безпідставним, оскільки спеціальним законом, яким в даному випадку є Закону України «Про судоустрій і статус суддів», визначено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж цей Закон.

Також є безпідставним застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду України, викладених в постановах від 20.02.2012 року №21-430а11 та від 06.11.2013 року №21-350а13 про те, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії та щомісячного грошового утримання, оскільки предметом позову у зазначених справах є перерахунок пенсії державних службовців, призначених на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу», а в даному випадку предметом позову є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, при цьому спеціальним законом визначено склад суддівської винагороди, який застосовується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Посилання суду першої інстанції на положення ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно яких отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, враховується у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати є безпідставним, оскільки застосування цих норм можливе у разі призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено спеціальним законом - Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

Таким чином, матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що вказує на правомірність дій відповідача та необґрунтованості позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Крім того, при цьому, одночасно необхідно звернути увагу на те, що аналогічна правова позиція з даного спірного питання була викладена і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 27.02.2018 року по справі №738/1343/17, від 20.03.2018 року по справах №736/964/17 та №749/951/17.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, до того ж, висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення має право скасувати його повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Отже, за таких обставин та враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також в звязку із тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, у відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати судове рішення суду 1-ї інстанції та прийняти нове - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2017 року скасувати, та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 29.03.2018р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: А.В. Бойко

ОСОБА_3