Справа № 13/320-АП-07
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2018 р.м.ОдесаСправа № 13/320-АП-07

Категорія: 6 Головуючий в 1 інстанції: Закурін М. К.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Потапчука В.О., Семенюка Г.В.,

при секретарі - Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю підприємство "Херсоноптторг" на постанову господарського суду Херсонської області від 10 липня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Херсонського державного бюро технічної інвентаризації про визнання за позивачем права власності на цілісний майновий комплекс у складі: адміністративної будівлі - літера А, площею 559,4 м2, побутового приміщення - літера Б, площею 40 м2, частини під'їзної залізничної колії з технологічним обладнанням, в тому числі з перевідною стрілкою, довжиною 121 м, асфальтного майданчика з огорожею, площею 2600 м2, присвоївши адресу: АДРЕСА_1; та зобов'язання відповідача провести державну реєстрацію цього права, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2007 року ОСОБА_2 звернувся з вищевказаним позовом.

Постановою господарського суду Херсонської області від 10 липня 2007 року визнано за суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_2 право власності на цілісний майновий комплекс у складі: адміністративної будівлі -літера А, площею 559,4 м2, побутового приміщення -літера Б, площею 40 м2, частини під'їзної залізничної колії з технологічним обладнанням, в тому числі з перевідною стрілкою, довжиною 121 м, асфальтного майданчика з огорожею, площею 2600 м2, присвоївши адресу: АДРЕСА_1.

Зобов'язано Херсонське державне бюро технічної інвентаризації провести державну реєстрацію права власності суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2 на цілісний майновий комплекс у складі: адміністративної будівлі -літера А, площею 559,4 м2, побутового приміщення -літера Б, площею 40 м2, частини під'їзної залізничної колії з технологічним обладнанням, в тому числі з перевідною стрілкою, довжиною 121 м, асфальтного майданчика з огорожею, площею 2600 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з даною постановою суду "Херсоноптторг" подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та закрити провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Суд першої інстанції встановив, що за нотаріально посвідченими договором купівлі-продажу від 05 вересня 2006 року, договором 09/10 від 09 жовтня 2006 р., додатковою угодою №1 до цього договору та актів приймання-передачі від 10 та 11 жовтня 2006 року позивач придбав у власність адміністративну будівлю - літера А, площею 559,40 м2, санвузол - літера Б, площею 40 м2, частину під'їзної залізничної колії з технологічним обладнанням, в тому числі з перевідною стрілкою, довжиною 121 м, асфальтний майданчик з огорожею, площею 2600 м2, котрі розташовані у АДРЕСА_1

Дані правочини були зареєстровані в Державному реєстрі правочинів.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позов належить розглядати за правилами КАС України.

Проте з вказаним висновком погодитись не можна з огляду на наступне.

За змістом частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Предметна юрисдикція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначається статтею 19 КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Відповідно до поняття "адміністративна справа", наведеного у пункті 1 частини 1 статті 4 КАС України, під нею розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Поняття "суб'єкт владних повноважень" це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору.

Наявність у суб'єкта владних управлінських функцій означає, що він наділений адміністративною правосуб'єктністю, яка реалізується через певний обсяг конкретних прав і обов'язків (повноважень), необхідних для здійснення управлінської діяльності в тій чи іншій сфері публічної влади.

Таким чином, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що предметом спору в цій справі є визнання за ОСОБА_2 права власності на цілісний майновий комплекс, що має вирішуватися у порядку господарської юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, хоча вони мають істотне значення, а відтак постановлене у справі судове рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

З приводу поновлення Товариству з обмеженою відповідальністю підприємство "Херсоноптторг" строк звернення до суду з апеляційною скаргою слід зазначити наступне.

Оскільки розгляд справи у господарському суді відбувся за відсутності товариства з обмеженою відповідальністю підприємство "Херсоноптторг", про оскаржуване рішення товариство дізналось 17.01.2018 року під час ознайомлення з матеріалами справи в господарському суді Херсонської області, то суд дійшов висновку про поновлення пропущеного строку звернення до суду з апеляційною скаргою.

Крім того, статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13.

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

Враховуючи сталу практику ЄСПЛ, зазначені положення законодавства та встановлені фактичні обставини, слід вказати, що поновлення строку звернення до суду має на меті виправлення судової помилки, а саме порушення предметної юрисдикції господарським судом в силу положень статті 19 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 року, № судового рішення в ЄДРСРУ 68776837.

Крім того у справі «Концевич проти України» зазначено, що поновлення строку на апеляційне оскарження, яке вже набуло статусу остаточного, не було свавільним і не суперечило принципу правової впевненості, оскільки ґрунтувалось на тому, що сторона провадження не була належним чином повідомлена про судовий розгляд і тому не могла приймати участь у засіданнях, а також не отримала вчасно копію рішення.

Водночас колегія суддів відмовляє у задоволенні заяви ОСОБА_4 про вступ в справу в якості третьої сторони без самостійних вимог на предмет спору на боці позивача з огляду на те, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а постановлене у справі судове рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми процесуального права, а тому, керуючись пунктом 4 частини 1 статті 317 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження - закриттю.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю підприємство "Херсоноптторг" задовольнити, постанову господарського суду Херсонської області від 10 липня 2007 року - скасувати, а провадження у справі закрити.

Роз'яснити позивачу право вирішення позовних вимог в порядку господарського судочинства.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення та підписання повного судового рішення - 30 березня 2018 року.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Семенюк Г.В. Потапчук В.О.