Справа № 216/4577/17
Суддя: Сидорак В. В.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 216/4577/17
Провадження 2-а/216/79/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 березня 2018 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Сидорака В. В.

за участю секретаря судового засідання Морозової Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Кривий Ріг, Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №3 батальйону №2 УПП в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Бессмертної Вікторії Вікторівни, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР України,

встановив:

19 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії рядової поліції УПП в м. Кривому Розі Бессмертної В.В. при складанні постанови серії АР №389482 від 11.09.2017 року, неправомірними; постанову серії АР №389482 від 11.09.2017 року, складену рядовою поліції УПП в м. Кривому Розі Бессмертною В.В. про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП в розмірі 425,00 грн., визнати незаконною; провадження по адміністративній справі закрити, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В подальшому, 17 листопада 2017 року до суду надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якого позивач просив суд: постанову серії АР №389482 від 11.09.2017 року, складену рядовою поліції УПП в м. Кривому Розі Бессмертною В.В. про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП в розмірі 425,00 грн., скасувати.

Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що постановою АР №389482 рядовим поліції УПП в м. Кривому Розі Бессмертною В.В. від 11.09.2017 року на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП в розмірі 425,00 грн. З вказаної постанови вбачається, що він, начебто, 11.09.2017 року об 11 годині 55 хвилин у Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу на перехресті вилиці Прорізної та вул.. Окружної, керуючи автомобілем Фольцваген Пассат, державний номерний знак НОМЕР_1, проїхав перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, що забороняє рух, а також перед зупинкою не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, а саме вправо, чим порушив п.8.7.3 та п. 9.4 ПДР України. Після зупинки його автомобіля, через 100 метрів після перехрестя, рядова поліції УПП в м. Кривому Розі Бессмертна В.В. вилучила у нього посвідчення водія і технічний паспорт на автомобіль для перевірки та повідомила його про порушення ним ПДР України. Після зауваження про не порушення правил, незважаючи на його пояснення, поліцейська відразу склала оскаржувану постанову, з якою він не погодився, про що повідомив працівників поліції. Так, у постанові не зазначено про наявність будь-яких належних доказів його правопорушення. На вимогу поліцейського він надав свої документи, а йому доказів не надали, посилаючись на те, що у них є відео фіксація, тобто все записано на відео реєстратор. Між тим, ст.. 14-1 КУпАП передбачає, що для застосування цієї статті необхідно, щоб фіксація велася саме засобами фото-, кіно- або відео зйомки, які працюють в автоматичному режимі. За інших умов така фіксація не відповідає вимогам закону. При цьому, автоматичним, є такий режим роботи приладу, який виконується без втручання в його діяльність сторонніх факторів, тобто без допомоги включання та відключення людиною. У постанові відсутні вказівки на те, хто саме проводив начебто фото-фіксацію. До того ж фото- відео - зйомка проводилась з передньої панелі службового автомобілю, тобто у таємний спосіб, а не в автоматичному режимі стаціонарним приладом, що не передбачено жодним пунктом КУпАП, а тому також є незаконними діями. Більш того, такі дії поліцейського екіпажу у кількості трьох співробітників у автомобілі по багатьох ознаках сході на проведення оперативно-розшукової роботи, що їм прямо заборонено законом. Ненадання йому паперових фотографій з результатами фотофіксації при складанні постанови та винесення постанови про накладення штрафу без складання протоколу носить ознаки порушення наказу Міністерства Внутрішніх Справ України №334 від 29.03.2004 року. Таким чином, рядова поліції УПП в м. Кривому Розі Бессмертна В.В. своїми діями порушила його право на захист. Разом із цим зазначає, що оспорювана постанова не відповідача вимогам діючого законодавства і з наступних підстав. Так, він виїхав на перехрестя на зелений миготливий сигнал світлофору і правил дорожнього руху не порушував. Після проїзду перехрестя (на проти заправки ОККО), він почув вимогу від поліцейського патруля про зупинку і тому, що поліцейський автомобіль знаходився від нього ліворуч на одній лінії, він не застосував сигнал покажчика повороту, так як він міг бути не зрозумілим для інших учасників руху. При винесенні спірної постанови, рядовим поліції УПП в м. Кривому Розі Бессмертною В.В. не було враховано вимог статті 33 КУпАП, а також не враховані його зауваження. Разом із тим, останньою було грубо порушеного його права, передбачені ст.. 268 КУпАП. Крім того, в якості місця розгляду справи в оскаржуваній постанові вказано «11.09.2017 року м. Кривий Ріг, вул.. Прорізна, 65», що не відповідає дійсній локації місця зупинки (напроти заправки ОККО). Також зазначає, що справа була розглянута 11.09.2017 року з порушенням ст. 277 КУпАП.

23 січня 2018 року до суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов ОСОБА_2, в якому зазначено наступне. Так, вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Так, нею піл час патрулювання 11 вересня 2017 рік у м. Кривому Розі на перехресті вул.. Прорізна та вул. Окружна був помічений транспортний засіб «Фольцваген Пассат» з державними номерними знаками НОМЕР_1, який проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофору, та перед зупинкою на вимогу працівників поліції не увімкнув світловий покажчик відповідного напрямку. Після того, як були помічені ознаки того, що ОСОБА_2 порушив ПДР та був нею зупинений, вона підійшла до автомобіля , представилась згідно та повідомила про причини зупинки, попросила пред'явити водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб та переконавшись, що всі вимоги ст.. 278 КУпАП виконані, перейшла до розгляду адміністративної справи відносно позивача. На її питання «Чому проїхали перехрестя на заборонений сигнал світлофору та під час зупинки не увімкнули світловий покажчик повороту відповідного напрямку?» позивач зазначив «Стоп-лінію проїхав на жовтий з червоним, а саме перехрестя на зелений, а покажчик повороту забув увімкнути». Під час розгляду справи від ОСОБА_2 ніяких клопотань не надходило. Доказом скоєння правопорушення був відеозапис з автомобільного реєстратора, пояснення позивача, та відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського, на якому зафіксовані усні пояснення ОСОБА_2 Після з'ясування всіх фактичних даних нею було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 25 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, нею було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства, винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №389482 від 11.09.2017 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та КУпАП. Позивачу було роз'яснено його права, передбачені ст.. 268 КУпАП, ст.. 63 КУ, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст.. 287-289 КУпАП. Разом із тим зазначає, що факт порушення позивачем ПДР був зафіксований на автомобільний реєстратор, а також підтверджується поясненнями самого позивача, які зафіксовані на нагрудний відеореєстратор поліцейського. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення вона керувалась Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Разом із тим, повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення встановлені ст. 222 КУпАП. Крім того, відповідно до частин 2-4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Однак, з оспорюваної постанови чітко видно, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Що стосується посилань позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно нього 11.09.2017 року, чим порушено вимоги ст.. 277 КУпАП, зазначає наступне. Оскільки під час розгляду справи від позивача ніяких заяв та клопотань про перенесення розгляду справи не надходило, що підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського, всі обставини мною були з'ясовані у чіткій відповідності до ст.ст. 245, 280 КУпАП, а закон не зобов'язує її, як посадову особу, розглядати адміністративну справу саме 15 днів, а тому нею було винесено спірну постанову відразу після розгляду справи. Отже вказана постанова винесена без порушення норм діючого законодавства. При цьому зазначає, що вона, при винесенні оскаржуваної постанови, керувалася Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому діяла в межах правового кола і не порушила норм процесуального права. Також вказує, що доказів того, що факт правопорушення не мав місце з боку позивача, останній суду не надав. При цьому, факт скоєння правопорушення підтверджується складеною у відповідності до вимог КУпАП постановою про адміністративне правопорушення, відеозаписом з нагрудного відеореєстратора та самою позовною заявою, в якій позивач зазначає, що він не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку. Вважає, що позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

У своїй відповіді на відзив, яка надійшла до суду 14.03.2018 року, позивач зазначає наступне. Частина 3 статті 62 Конституції України говорить, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Так, відповідно до ст.. 283 КУпАП - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст.. 276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. При цьому, словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Вказане вбачається з Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015. Разом із тим, Вищий адміністративний суд України зробив узагальнений науково-правовий висновок стосовно правомірності винесення уповноваженими законом особами розглядати справу про адміністративне правопорушення одразу після складання протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення. Суть якого полягає в тому, що винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складання протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним, а розгляд справ про адміністративні правопорушення за місцем вчинення правопорушення в контексті ч. 1 ст. 276 КУпАП необхідно розуміти як розгляд справ за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, юрисдикція якого поширюється на відповідну адміністративно-територіальну одиницю.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність зазначивши, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просила відмовити у задоволенні позовних з урахуванням відзиву.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи від останнього до суду не надходило.

Під час здійснення судового розгляду були встановлені наступні фактичні обставини.

Поліцейським роти №3 батальйону №2 УПП в м. Кривому Розі рядовим поліції Бессмертною В.В. було встановлено, що 11 вересня 2017 року об 11 годині 55 хвилин в Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу на перехресті вул.. Прорізна - вул.. Окружна водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1, проїхав перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, а саме поєднання червоного та жовтого сигналів, що забороняє рух, а також перед зупинкою автомобіля не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, а саме вправо, чим порушив вимоги п. 8.7.3 «є» та п. 9.4 Правил дорожнього руху України.

На підставі викладеного відповідачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №389482 від 11.09.2017 (а.с.5), якою ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

ОСОБА_2, не визнавши факту порушення ним зазначених у постанові Правил дорожнього руху, та, вважаючи неправомірним притягнення його до адміністративної відповідальності, звернувся до суду з позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об'єктивного дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Підстави та порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності визначені у Кодексі України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), а порядок розгляду позову на дії і рішення суб'єкту владних повноважень врегульовані Кодексом адміністративного судочинства України ( далі КАС).

Адміністративним правопорушенням на підставі ч. 2 ст. 122 КпАП України є порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, необладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно з постановою серії АР № 389482 від 11.09.2017 встановлено, що ОСОБА_2 11.09.2017 року у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу на перехресті вул. Прорізна і вул. Окружна, керуючи автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив проїзд перехрестя на поєднання червоного і жовтого сигналів світлофору, що забороняє рух, а також не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку перед зупинкою автомобілю, чим порушив п. 8.7.3 є), п. 9.4 ПДР, за що встановлена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з п. 8.7.3 (є) ПДР України поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Разом із тим, п. 9.4 ПДР України визначено, що подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Твердження позивача викладені у позовній заяві про те, що він виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофору, а також про те, що після проїзду перехрестя почув звукову сирену від поліцейського патруля, і тому що поліцейський автомобіль знаходився від нього ліворуч на одній лінії, почав його притискати праворуч до обочини, він не застосував сигнал покажчика повороту, так як він міг бути не зрозумілим для інших учасників руху не знайшли свого підтвердження, оскільки під час дослідження оптичного диску з відеозаписом з місця зупинки транспортного засобу було встановлено, що на питання поліцейських щодо порушення ним правил дорожнього руху, ОСОБА_2 пояснив, що стоп-лінію, розташовану на перехресті зазначених вище вулиць, проїхав на жовтий сигнал світлофора, при цьому останній не заперечував, що під час здійснення зупинки не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку та просив пробачити його, обмежившись усним зауваженням.

Вказаним відео також спростовуються твердження позивача про те, що при винесені оскаржуваної постанови було грубо порушено його права та не прийнято його зауважень, оскільки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 було роз'яснено його права, при цьому ніяких клопотань та зауважень останній не заявляв.

Посилання позивача на те, що інспектором роти № 3 батальйону №2 УПП в м. Кривому Розі рядовою поліції Бессмертною В.В. було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, а саме: розгляду справи на місці зупинки автомобілю, спростовується п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до положень п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема ч. 2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення правопорушення. При цьому не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

При цьому, судом не приймаються посилання позивача на порушення процедури розгляду адміністративної справи, у зв'язку із тлумаченням норм ст. 258 КупАП Конституційним судом України у рішенні від 26 травня 2015 року по справі №5-рп/2015, тому що зазначене рішення Конституційного суду України було винесено до змін у норми ст. 258 КупАП, відповідно до яких розгляд адміністративної справи інспекторами патрульної поліції у сфері забезпечення дорожнього руху проводиться на місці вчинення правопорушення без складання протоколу.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, судом не встановлено будь-яких порушень вимог закону при розгляді справи та винесення постанови АР № 389482 від 11.09.2017 року, оскільки міститься логічний виклад обставин вчиненого правопорушення, зокрема у ній зазначено, коли, де і ким вчинено правопорушення, викладено суть його вчинення, дотримано інші вимоги, встановлені ст. 283 КпАП України, що свідчить про те, що оскаржувана постанова є законною та порушень з боку інспектора патрульної поліції щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд не вбачає. При цьому суд виходить з того, що відповідач під час виявлення, фіксування правопорушення та складання постанови про притягнення позивача до відповідальності діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 15, 77, 241-244, 246, 255, 295 КАС України, ст. ст. 122, 222, 258 КУпАП, п. 8.7.3 «є», п. 9.4 Правил дорожнього руху України, суд -

ухвалив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора роти №3 батальйону №2 УПП в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Бессмертної Вікторії Вікторівни, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР України - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя В. В. Сидорак