Справа № 804/6996/17
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2018 рокусправа № 804/6996/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: суддя-доповідач: ОСОБА_1

судді: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Лащенко Р.В.

за участі представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу фермерського господарства «Дар» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2017 р. (суддя Конєва С.О.) в справі № 804/6996/17 за позовом фермерського господарства «Дар» до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - заступник начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3, про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Дар» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі ВДВС), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - заступник начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3, про визнання протиправними дій з примусового стягнення з фермерського господарства «Дар» грошових коштів в сумі 2976131,48 грн. в рамках виконавчого провадження № 52798311.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2017 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати судове рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, прийняти нове рішення про задоволення позову. Апелянт вказує, що судом повністю проігноровано грубе порушення з боку державного виконавця приписів Закону України «Про виконавче провадження» в частині відкриття виконавчого провадження та здійснення виконавчих дій не за місцем виконання рішень, встановленим ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», не здійснення державним виконавцем перевірки адреси боржника, зазначеної у виконавчому документі. Судом зроблений неправильний висновок про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки визнання протиправними дій державного виконавця (у разі задоволення позову), на його думку, може буду підставою для відшкодування на користь позивача збитків. Крім того, вказує на безпідставність посилання суду першої інстанції про не оскарження позивачем рішень державного виконавця, прийнятих у виконавчому провадження, оскільки судом не враховано, що в період здійснення виконавчих дій підприємство не було підконтрольне законним власникам.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача та третя особа до судового засідання не зявились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, у звязку з чим суд визнав за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності представника відповідача та третьої особи.

Після оголошення перерви в судовому засіданні 27.03.2018 р. від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справу. Клопотання обґрунтоване проведенням позапланової цільової перевірки Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Враховуючи, що ця справа відповідно до ст. 287 КАС України віднесена до термінових справ, строк розгляду якої не повинен перевищувати 10 днів з дня закінчення строку на апеляційне оскарження, а також у звязку з відсутністю підстав для визнання неявки представника відповідача та третьої особи до суду такою, що відбулась з поважних причин, суд визнав за можливе закінчити розгляд справи за відсутністю представника відповідача та третьої особи.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.11.2016 р. до Центрального ВДВС м. Дніпра надійшла заява про відкриття виконавчого провадження від ПП «Нікіта-Ром» разом з виконавчим документом - наказом № 904/5242/16, виданим 27.08.2016 р. господарським судом Дніпропетровської області, про стягнення з ФГ «Дар» на користь ПП «Нікіта-Ром» боргу у розмірі 2900000,00 грн., за яким державним виконавцем Олійник І.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 52798311 та цього ж дня вказану постанову внесено до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. В постанові про відкриття виконавчого провадження № 52798311 адресою боржника зазначено м. Дніпро, вул. Челюскіна, 3.

02.11.2016 р. державним виконавцем Олійник І.В. прийнято постанову про арешт коштів боржника відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», яка прийнята ПАТ КБ «ПриватБанк» до виконання.

З метою примусового виконання судового рішення державним виконавцем Олійник І.В. подані до банку платіжні доручення та розпорядження про стягнення боргу з ФГ «Дар», кошти за якими перераховані на рахунок Центрального ВДВС у період з 07.03.2017р. по 20.03.2017р. та сума боргу у розмірі 2686077,48 грн. була перерахована на рахунок ДВС, а у подальшому на рахунок стягувача, що підтверджується копіями відповідних розпоряджень та копіями платіжних доручень.

18.04.2017 р. цим же державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до вимог п. 9.1 ст. 39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Копії постанови про закінчення виконавчого провадження за вих. №13.5-47/1416/10 направлені сторонам виконавчого провадження та до суду, який видав виконавчий документ разом з оригіналом наказу господарського суду Дніпропетровської області №904/5242/16 від 27.08.2016 р. щодо стягнення з ФГ «Дар» на користь ПП «Нікіта-Ром» суми основного боргу у розмірі 2900000,00 грн., яка надіслана простою кореспонденцією про що зазначено відповідачем у запереченнях.

12.09.2017 р. виконавче провадження № 52798311 на підставі протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 12.09.2017 р. вилучено відповідними правоохоронними органами згідно з ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2017 р. у рамках кримінального провадження № 0000899 від 21.07.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець не наділений обов'язком перед відкриттям виконавчого провадження перевіряти у Єдиному державному реєстрі судових рішень наявність відповідного судового рішення, не зобов'язаний перевіряти відомості у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців юридичну адресу боржника, а також не зобов'язаний перевіряти зміст заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документа, а право вибору місця відкриття виконавчого провадження належить стягувачу, а тому не вчинення державним виконавцем вищенаведених дії не може бути визнано як порушення відповідачем вимог Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, судом зазначено про не надання позивачем доказів, які б свідчили про протиправність дій державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого провадження № 52798311 з урахуванням встановлених обставин та наведених норм чинного законодавства.

Суд вважає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підставі заяви ПП «Нікіта-Ром» постановою від 02.11.2016 р. заступником начальника Кіровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська (в теперішній час - Центральний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) ОСОБА_3 відкрите виконавче провадження № 52798311 з виконання наказу № 904/5242/16, виданого господарським судом Дніпропетровської області 27.08.2016 р., про стягнення з фермерського господарства «Дар» на користь ПП «Нікіта-Ром» суми основного боргу в розмірі 2900000 грн. Цією ж постановою з боржника стягнуто виконавчий збір в розмірі 290000 грн.

В заяві про відкриття виконавчого провадження ПП «Нікіта-Ром» місцем знаходження ФГ «Дар» зазначене м. Дніпро, вул. Челюскіна, 3.

Постановою державного виконавця від 02.11.2016 р. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ФГ «Дар», у межах суми 3190000 грн.

Постановою від 19.01.2017 р. державним виконавцем накладено арешт на 65/100 механізованого току (майнового паю) за адресою: Новомосковський район, с. Попасне, вул. Українська, 19-а, що належить боржника ФГ «Дар», у межах суми стягнення та виконавчого збору в розмірі 3190000 грн.

Постановою від 06.02.2017 р. накладено арешт на грошові кошти, що належать боржнику, із зазначенням номерів рахунків та банківських установ, у межах суми стягнення та виконавчого збору в розмірі 3190000 грн.

Державним виконавцем передано до банківських установ платіжні доручення та розпорядження про стягнення боргу з ФГ «Дар», кошти за якими перераховані на рахунок Центрального ВДВС у період з 07.03.2017 р. по 20.03.2017 р. Грошові кошти у розмірі 2686077,48 грн. перераховані на рахунок ДВС, а у подальшому на рахунок стягувача.

Постановою державного виконавця від 18.04.2017 р. закінчено виконавчого провадження у звязку з фактичним виконанням виконавчого документу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Спірним в цій справі є питання правомірності дій державного виконавця з примусового стягнення з позивача грошових коштів в процесі примусового виконання у виконавчому провадженні № 52798311.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Порядок здійснення виконавчого провадження з 05.10.2016 р. регулюється Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII), відповідно до статті 18 якого виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1); здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2).

За приписами частини 1 статті 24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Юридичною адресою боржника ФГ «Дар» відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є с. Попасне Новомосковського району Дніпропетровської області.

Зазначена у заяві ПП «Нікіта-Ром» адреса позивача (вул. Челюскіна, 3 у м. Дніпрі) також територіально не знаходиться у Центральному районі м. Дніпра (раніше Кіровський район).

Тобто, державним виконавцем відкрите виконавче провадження з порушенням правил, встановлених статтею 24 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ предявлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Оскільки виконавчий документ (наказ) предявлено не за місцем виконання, такий виконавчий документ державним виконавцем на виконання приписів п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII повинен бути повернуто стягувачу.

Зважаючи на обовязок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом № 1404-VIII, здійснення виконавчих дій поза межами місця знаходження боржника, а також невиконання обовязку із повернення виконавчого документу на виконання приписів п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII, є порушенням вимог Закону № 1404-VIII, що призвело до необґрунтованого здійснення дій з примусового виконання зазначеного виконавчого документу.

Судом встановлено, що виконавчий документ, поданий до примусового виконання ПП «Нікіта-Ром», а саме наказ господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2016 р. в справі № 904/5242/16 про стягнення з Фермерського господарства «Дар» на користь Приватного підприємства «Нікіта-Ром» суми основного боргу в розмірі 2900000 грн., не видавався господарським судом Дніпропетровської області; справа № 904/5242/16 за позовом Приватного підприємства «Нікіта-Ром» до Фермерського господарства «Дар» про стягнення суми боргу в розмірі 2900000 грн. не перебувала в провадженні господарського суду Дніпропетровської області.

В ході досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000089 від 21.07.2017 р., на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2017 р. в справі № 200/17592/17 20.10.2017 р. проведено обшук в службовому кабінеті заступника начальника Центрального ВДВС м. Дніпра ОСОБА_3, в ході якого виявлено у шафі серед документів копія наказу господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2016 р. в справі № 904/5242/16.

Судом встановлено, що оригінал наказу в матеріалах виконавчого провадження № 52798311, вилученого в ході іншого обшуку, відсутній.

За поясненнями відповідача та третьої особи, які містяться в матеріалах справи, оригінал наказу після закінчення виконавчого провадження повернуто до господарського суду Дніпропетровської області, при цьому відправлення здійснення простою кореспонденцією.

Суд вказує, що такі доводи відповідача та третьої особи не можуть бути прийняті судом в обґрунтування правомірності дій з примусового виконання виконавчого документу з наступних підстав.

Частиною 1 статті 28 Закону № 1404-VIII встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Тобто, якщо вважати, що держаним виконавцем, дійсно, виконавчий документ повернуто господарському суду Дніпропетровської області, що спростовано відомостями, наданими цим судом, то таке повернення здійснено із порушенням ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, яким передбачено надсилання простою кореспонденцією або доставку курєром тільки копій постанов виконавця та іншх документів виконавчого провадження сторонам та інших учасників виконавчого провадження.

Крім того, матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про направлення позивачу копій постанов, прийнятих державним виконавцем у цьому виконавчому провадженні.

Зазначені обставини вказують на порушенням державним виконавцем приписів ч. 1 ст. 28 Закону № 1404-VIII щодо порядку повернення виконавчого документу та повідомлення боржника про вчинені виконавчі дії.

Відтак, сукупність встановлених судом порушень Закону № 1404-VIII в ході здійснення виконавчого провадження № 52798311 призвело до незаконного примусового стягнення з позивача грошових коштів на суму понад 2900000 грн., тому суд приходить до висновку про необґрунтованість висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Суд вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на те, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушеного права.

Дійсно, позивачем не оскаржувались постанови про відкриття виконавчого провадження, про накладення арешту на грошові кошти та інше майно. В цій справі позивачем також не заявлено позовних вимог про скасування вказаних постанов.

Разом з тим, судом першої інстанції не враховано, що не оскарження позивачем рішень державного виконавця, прийнятих у виконавчому провадження, повязано з тим, що в період здійснення виконавчих дій підприємство не було підконтрольне законним власникам, а після відновлення прав законних власників підприємства позивач, хоча й не позбавлений права на звернення до суду з позовом про оскарження постанов, проте пропустив строк звернення до суду.

При цьому суд зауважує, що одним з принципів адміністративного судочинства є принцип диспозитивності, відповідно до якого кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем обраний спосіб захисту порушеного права шляхом визнання протиправними дій державного виконавця з примусового стягнення грошових коштів, який узгоджується з приписами КАС України.

З огляду на встановлені судом порушення державним виконавцем Закону № 1404-VIII, враховуючи, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень; встановлення судом, що відповідач при примусовому стягненні з позивача грошових коштів діяв не у спосіб, що визначений Законом № 1404-VIII; необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); недобросовісно; без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; без урахування права позивача на участь у процесі прийняття рішення, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно зясовані обставини, що мають значення для справи; не доведеними є обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 268-269, 271-272, 287, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Дар» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2017 р. в справі № 804/6996/17 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2017 р. в справі № 804/6996/17 за позовом Фермерського господарства «Дар» до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - заступник начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3, про визнання протиправними дій скасувати.

Ухвалити в справі № 804/6996/17 нове судове рішення.

Позов Фермерського господарства «Дар» до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - заступник начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3, про визнання протиправними дій задовольнити.

Визнати протиправними дії Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з примусового стягнення грошових коштів в розмірі 2976121,48 грн. в рамках виконавчого провадження № 52798311 з Фермерського господарства «Дар».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь Фермерського господарства «Дар» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 28.03.2018 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та проголошено в судовому засіданні 28.03.2018 р.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко