Справа № 9901/417/18
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

28 березня 2018 року

Київ

справа №9901/417/18

адміністративне провадження №П/9901/417/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючого судді Юрченко В.П.,

Суддів: Васильєвої І.А., Пасічник С.С., Ханової Р.Ф., Хохуляка В.В.

секретар судового засідання - Титенко М.П.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Русакова І.Г.,

представника третьої особи - Борох С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вища кваліфікаційна комісія суддів України про визнання акту протиправним та нечинним,

ВСТАНОВИВ:

25.01.2018 ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, як до суду першої інстанції, з позовом, у якому просив визнати протиправним та нечинним рішення Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, відповідач) від 28.12.2017 № 4314/0/15-17 про його звільнення з посади судді Бахмацького районного суду Чернігівської області за вчинення істотного дисциплінарного проступку на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідач не надав правового значення відсутності в його діях, під час розгляду більш ніж 9 років тому 2-ох цивільних та 2-ох кримінальних справ, порушень, передбачених частиною дев'ятою статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1402-VIII), які можуть бути підставою для висновку про допущення істотного дисциплінарного проступку та звільнення з посади судді місцевого суду згідно з пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України. Позивач зазначає, що він не вчиняв порушень процесуального законодавства та дотримувався присяги судді в ході розгляду справ, про які йде мова в рішенні відповідача. В розгляді цивільної справи №4314/0/15-17 відповідач фактично звинувачує його в допущенні кримінального злочину, так як ототожнює порушення процесуального закону з фактом винесення у даній справі завідомо неправосудного рішення, тоді як жодних доказів наявності свідомих та умисних дій наведено не було. По цивільній справі №2-790, відповідач, маючи докази перебування його на стаціонарному лікуванні, прийшов до хибного висновку про порушення порядку видачі виконавчого листа особі на користь якої прийнято законне та справедливе рішення. Відповідний виконавчий лист, в силу діючого на той час процесуального Закону мав право видати голова суду. Відповідач, звинувачуючи у невиході як головуючого судді до нарадчої кімнати під час проголошення вироків у кримінальних справах, не надав значенню протоколам судових засідань, з яких вбачається протилежне. Свідчення обвинувачених по цих кримінальних справах, які були відібрані головою суду є абсолютно ідентичними, що вказує на їх нікчемність, адже не може бути, щоб дві різні людини написали один і той самий текст однаково. Неврахування даних обставин ставить під сумнів висновки відповідача, зроблені в оскаржуваному рішенні та є свідченням упередженого ставлення до нього. Також зауважує, що рішення відповідача було мотивовано рішенням Кваліфікаційної комісії суддів загальних суддів Київського апеляційного округу (далі - Комісія), винесеним з порушення вимог чинного законодавства, - процедури, так як прийнято в період його знаходження у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. ВРП, прийнявши рішення не врахувала, що передбачений трирічний строк застосування до нього дисциплінарного стягнення був пропущений.

29.01.2018 Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду провадження по справі було відкрито, справа призначена для розгляду по суті з викликом та повідомленням сторін в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні 28.02.2018 об 11:30 хв., яке було відкладено на 28.03.2018 на 10:00 хв.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов та просили його задовольнити.

Представник ВРП у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні письмовому відзиву (а.с.90-96), який містяться в матеріалах справи, де зазначила, що оскаржене позивачем рішення ухвалено повноважним складом ВРП та підписано всіма її членами, які брали участь у його ухвалені, мотиви ухвалення такого рішення в повному обсязі зазначені в ньому, що виключає підстави, передбачені частиною другою статті 57 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» №1798-VIII від 21.12.2016 (далі - №1798-VIII) для його оскарження та скасування. Вказується також, що 22.07.2010 до ВРП надійшло рішення Комісії від 26.05.2010 про направлення рекомендації про внесення подання до Верховної ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Бахмацького районного суду Чернігівської області за порушення присяги судді та матеріали дисциплінарної справи №Д-46/09, 49/09. За скаргою ОСОБА_1, рішенням ВРП від 26.10.2017 №3451/0/155-17 перевірено законність зазначеного рішення від 26.05.2010 та залишено його без змін. Далі, членом Вищої ради юстиції Маловацьким О.В. здійснено перевірку відомостей, зазначених в рішенні Комісії від 26.05.2010 та складено висновок про наявність підстав для звільнення позивача з посади судді місцевого суду за вчинення істотного дисциплінарного проступку, яке охоплюється ознаками порушення присяги судді. За результатами розгляду відповідного висновку члена Вищої ради юстиції (на час розгляду питання вже члена ВРП), відповідач зазначив про наявність підстав для звільнення позивача з посади судді за вчинення істотного порушення дисциплінарного проступку, ухваливши рішення №4314/0/15-17. Строк давності по притягненню позивача до дисциплінарної відповідальності не підлягає застосуванню, виходячи із строку його тимчасової непрацездатності, хоча ВРП фактично реалізувала рішення Комісії, де були встановлені допущені позивачем порушення. Відтак вважає, що підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Представник Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС України) у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні письмовим поясненням, які містяться в матеріалах справи (а.с.84-86), де зауважив про непричетність ВККС України до спірних правовідносин, адже свою діяльність як держаний орган у системі судоустрою України розпочав на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-IV від 07.09.2010, а рішення щодо порушення норм процесуального законодавства позивачем було прийнято Комісією 26.05.2010, яка діяла відповідно до Закону України «Про судоустрій України» №3017-ІІІ від 07.02.2002.

У відповіді на відзив представника відповідача, позивач вказав, що в ньому не наведено жодних нових обставин, про які б не було повідомлено у позові, і які б не були спростовані у ньому, тому позивач не визнає відповідну аргументацію відповідача, яка не відповідає чинному законодавству. Зокрема вказує, що відповідач не обґрунтував належним чином дотримання процедури притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а саме відповідності форми подання Ради суддів Чернігівської області Комісії вимогам ДСТУ 4163-2003 (відсутні дата складання та реєстраційний номер).

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, представника відповідача і третьої особи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Правовідносини, які склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законами України «Про статус суддів» №2862-XII від 15.12.1992 (далі - Закон №2862-XII, чинного з 15.12.1992 по 01.01.2012), «Про судоустрій і статус суддів» №2453-IV від 07.09.2010, «Про Вищу раду правосуддя» №1798-VIII від 21.12.2016 (далі - №1798-VIII).

ОСОБА_1 Указом Президента України від 04.07.2001 №484/2001 призначений строком на п'ять років на посаду судді Бахмацького районного суду Чернігівської області. Постановою Верховної Ради України від 14.12.2006 №470-V обраний суддею цього суду безстроково.

ОСОБА_1 складено присягу судді чесно і сумлінно виконувати обов'язки судді, здійснювати правосуддя, підкоряючись тільки закону, бути об'єктивним і справедливим (том 1, а.с.35).

Судом встановлено, що відносно позивача в 2009 році ініційовано відкриття дисциплінарного провадження, а саме: 16.12.2009 голова Апеляційного суду Чернігівської області, Член ради суддів України М.П.Ярошенко звернувся до Голови кваліфікаційної комісії суддів загальних судів Київського апеляційного округу з поданням порушити дисциплінарне провадження відносно судді ОСОБА_1 та вирішити питання про направлення рекомендації до Вищої ради юстиції про внесення подання про звільнення його з посади судді. Подання прийнято на підставі звернення суддів Бахмацького районного суду Чернігівської області щодо порушень закону суддею ОСОБА_1 і проведеної перевірки на підставі цього звернення. (том 2 а.с.120-122)

Крім того, 20.10.2009 до Голови кваліфікаційної комісії судів загальних судів Київського апеляційного округу звернувся Голова ради суддів Чернігівської області О.В.Бойко з поданням щодо порушення дисциплінарного провадження відносно судді ОСОБА_1 і застосування дисциплінарного стягнення за допущення ним грубих порушень законодавства при розгляді цивільної справи. Подання направлено на підставі окремої ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 15.09.2009 р. по справі № 22ц-1762/2009. (том 2 а.с.101-108)

Рішенням Кваліфікаційної комісії суддів загальних судів Київського апеляційного округу від 26.05.2010 задоволено подання голови Ради суддів Чернігівської області Бойко О.В. від 20.10.2009 та члена Ради суддів України Ярошенка М.П. від 16.12.2009 і прийнято рішення рекомендувати Вищій раді юстиції вирішити питання про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Бахмацького районного суду Чернігівської області за свідоме та грубе порушення законодавства, обов'язків судді, передбачених статтею 6 Закону України «Про статус суддів», а також присяги судді (том 2 а.с.33)

Рішення від 26.05.2010 оскаржено ОСОБА_1 до Вищої ради юстиції.

Вища рада правосуддя, розглянувши скаргу ОСОБА_1, рішенням від 26.10.2017 № 3451/0/15-17 залишила без змін рішення Кваліфікаційної комісії суддів загальних судів Київського апеляційного округу від 26.05.2010 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Бахмацького районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 (том 1 а.с.60)

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України ( в редакції станом на час прийняття рішення від 26.05.2010), - суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі порушення суддею присяги.

У відповідності до частини третьої статті 32 Закону № 2862, - за наслідками дисциплінарного провадження відповідна кваліфікаційна комісія суддів може прийняти рішення про направлення рекомендації до Вищої ради юстиції для вирішення питання про внесення подання про звільнення судді з посади.

Відповідно до пунктів 4 розділу ІІІ «Прикінцевих та Перехідних положень» Закону № 1798-VIII Вищу раду юстиції реорганізовано і створено Вищу раду правосуддя. У відповідності до абз. 2 пункту 18 розділу ІІІ цього Закону, скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора у дисциплінарних справах, не розглянуті Вищою радою юстиції до набрання чинності Законом №1402-VIII, розглядаються Вищою радою правосуддя.

У відповідності до абзацу другого пункту 19 розділу ІІІ «Прикінцевих та Перехідних положень» Закону № 1798-VIII, рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про направлення рекомендації до Вищої ради юстиції для вирішення питання щодо внесення подання про звільнення судді з посади, прийняті до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII, Вища рада правосуддя розглядає в порядку, встановленому главою 6 розділу II цього Закону. За результатом розгляду Вища рада правосуддя може прийняти рішення про звільнення судді з посади на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

На підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України (у редакції Закону України від 02.06.2016 №1401-VIII), - підставою для звільнення судді є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

Згідно із частинами першою та третьою статті 56 Закону № 1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя.

Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов'язку підтвердити законність джерела походження майна), Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.

У відповідності до абзацу 5 пункту 12.39 Глави 12 Регламенту ВРП, затвердженого її рішенням № 52/0/15-17 від 24.01.2017 (далі - Регламент), рішення про застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади передається для розгляду до Ради.

Протоколом автоматизованого розподілу матеріалу між членами Вищої ради юстиції від 30.07.2015 доповідачем з розгляду рекомендації Комісії від 26.05.2010 було визначено члена Вищої ради юстиції Маловацького О.В.

За результатами перевірки рекомендації, член Вищої ради правосуддя прийняв висновок від 26.12.2017 про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 з посади судді Бахмацького районного суду Чернігівської області за вчинення істотного дисциплінарного проступку.

Відповідно до приписів статті 56 Закону № 1798-VIII суддя, стосовно якого розглядається питання про звільнення, повідомляється про засідання Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному цим Законом.

Листом від 14.12.2017 (вих. №26076/о/9-17) за підписом Керівника секретаріату ВРП Пушкаря С.І. позивача було запрошено на засідання 28.12.2017 о 10:00 щодо розгляду питання про звільнення його з посади судді відповідно до рекомендації. Повідомлення про таке засідання також розміщено на веб-сайті відповідача 14.12.2017.

У висновку члена ВРП зазначено, що рішенням ВРП від 26.10.2017 залишено без задоволення скаргу позивача на рішення Кваліфікаційної комісії суддів загальних судів Київського апеляційного округу від 26.05.2010. Під час розгляду скарги встановлено, що рекомендація прийнята відповідно до вимог законодавства, чинного на момент розгляду відповідного питання. Обраний дисциплінарним органом вид стягнення був співмірним із характером дисциплінарного проступку, його наслідками, особою судді та ступенем його вини. При цьому зазначено, що ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності рішенням Комісії від 26.05.2010, а тому встановлений Законом №1402-VI строк давності не може перешкоджати реалізації рішення Комісії та слугувати додатковою підставою для його перегляду.

Дослідивши рекомендацію Комісії та заслухавши доповідача - члена ВРП Маловацького О.В., ВРП прийняла рішення від 28.12.2017 № 4314/0/15-17, яким вирішила звільнити ОСОБА_1 з посади судді Бахмацького районного суду Чернігівської області за вчинення істотного проступку на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України. Результати голосування: «за» - 18, «проти» - 0, «не брали участь в голосуванні» - 0.

Мотивами прийняття даного рішення стали встановлені рекомендацією Комісії факти грубого порушення позивачем норм процессуального законодавства, обов'язків, передбачених статтею 6 Закону №2862-XII під час розгляду цивільних справ №№2-1127; 2-790 та кримінальних справ №№1-147; 1-158.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи в сукупності із наведеними положеннями законодавства України, Суд приходить до висновку про дотримання ВРП, регламентованої процедури розгляду рекомендації Комісії щодо звільнення позивача із посади судді. Зокрема, рекомендація Комісії була розподілена на члена, Вищої ради юстиції, який набувши члена Вищої ради правосуддя та здійснивши перевірку обставин дисциплінарного провадження по суті, прийняв висновок про обґрунтованість обставин для звільнення позивача з посади судді з підстав вказаних в такій рекомендації, що було покладено в основу доповіді на засіданні ВРП та прийнятого нею рішення.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, Суд вважає за необхідне зазначити, що повноваження відповідача стосовно ухвалення рішення щодо звільнення судді з посади є дискреційними та виключною компетенцією його, як уповноваженого органу, постійно діючого у вітчизняній системі судоустрою. При цьому рішення приймається за внутрішнім переконанням кожного члена ВРП, на яку покладений обов'язок формування в Україні якісного суддівського корпусу з професійних кадрів високого рівня кваліфікації з урахуванням їхніх особистих та моральних якостей, необхідних для здійснення правосуддя.

Із положень Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року (надалі також «Рекомендація R (80)2») - під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин (Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді заступників Міністрів).

Отже, жоден інший суб'єкт чи орган, в тому числі і суд, не може здійснювати втручання у здійснення суб'єктом владних повноважень своєї компетенції, зокрема, компетенції ВРП щодо внесення Президентові України подання про призначення судді.

При цьому, у відповідності до частини другої статті 57 Закону №1798-VIII рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;

2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої ради правосуддя, які брали участь у його ухваленні;

3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків.

Дослідивши зміст, оскаржуваного позивачем рішення ВРП, Суд зазначає, що обумовлених підстав, які передбачені частиною другою статті 57 Закону №1798-VIII не має, оскільки прийнято та підписано повноваженим складом Ради, де визначені законом підстави звільнення судді та наведено мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

Крім цього, законність рекомендації Комісії, яке було предметом розгляду ВРП встановлена ВРП під час розгляду скарги позивача, про що прийнято відповідне рішення від 26.10.2017 №3451/0/15-17. Отже доводи позивача про порушення процедури прийняття відповідної рекомендації Комісією не підтверджуються, оскільки у відповідності до наведеного положення статті 35 Закону №2862-XII, відповідна рекомендація підлягала оскарженню лише до Вищої ради юстиції.

Варто також зазначити, що у відповідності до приписів частини п'ятої статті 100 Закону України «Про судоустрій України» №3018-III від 07.02.2002 подання скарги на рішення про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності зупиняє перебіг строку дисциплінарного провадження.

Аналогічні положення містяться в частині шостій статті 99 Закону № 2453 (в редакції Закону від 12 лютого 2015 року №192-VIII), де передбачено, що подання скарги до Вищої ради юстиції на рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності зупиняє застосування дисциплінарного стягнення.

З встановленого Судом у даній справі факту оскарження позивачем рекомендації Комісії до Вищої ради юстиції, ВРП прийняла рішення з дотриманням наведених приписів законодавства України. З урахуванням чого, є необґрунтованими доводи позивача про неврахування відповідачем пропущенного трирічного строку для вирішення питання про звільнення його з посади судді.

Тоді як згідно із пунктом 1 частини першої статті 98 Закону України «Про судоустрій України» №3018-III від 07.02.2002 дисциплінарне провадження здійснює кваліфікаційні комісії суддів - щодо суддів місцевих судів. Тобто саме Комісія в рекомендації про звільнення позивача встановила обставини щодо невідповідності його займаній посаді судді та надіслала її до Вищої ради юстиції, реалізація якої, в силу наданих законодавством повноважень, була покладена на Вищу раду юстицію, як це правильно відзначено ВРП у її рішенні.

Щодо інших аргументів заявника, які зазначені в позові, то вони стосуються його незгоди із висновками Комісії, зазначеними в рішенні, які як вже зазначено перевірені Вищою радою правосуддя з дотриманням процедури і порядку його прийняття.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ВРП про визнання протиправним та нечинним рішення відповідача від 28.12.2017 №4314/0/15-17 про його звільнення з посади судді Бахмацького районного суду Чернігівської області за вчинення істотного дисциплінарного проступку на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Керуючись статтями 193, 194, 242 - 244, 246, 250, 257, 266 Кoдексу адміністративнoгo судoчинства України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Вища кваліфікаційна комісія суддів України про визнання акту протиправним та нечинним - відмовити.

Судове рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи:

- ОСОБА_1, АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

- Вища рада правосуддя, м. Київ, вул. Студентська 12-а, Єдиний державний реєстр підприємств і організацій України - 00013698.

- Вища кваліфікаційна комісія суддів України, м. Київ вул. Механізаторів, 9, Єдиний державний реєстр підприємств і організацій України - 37316378.

Головуючий суддя В.П. Юрченко

Судді: І.А. Васильєва

С.С. Пасічник

В.В. Хохуляк

Р.Ф. Ханова

Повне судове рішення складено 02.04.2018.