Справа № 803/26/18
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/2100/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Шинкар Т.І., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Волиньвугілля» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року, головуючий суддя - Димарчук Т.М., ухвалена у м. Луцьку, у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Волиньвугілля» до Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправними дій та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2018 року позивач - ДП «Волиньвугілля» звернулось в суд з позовом до Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - Нововолинський міський ВДВС), в якому просило визнати протиправними дії щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 22 грудня 2017 року у виконавчому провадженні ЗВП №6465631 та скасування постанови про арешт коштів від 22 грудня 2017 року у виконавчому провадженні ЗВП №6465631.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалось на те, що оскарженою постановою від 22 грудня 2017 року у виконавчому провадженні ЗВП № 6465631 відповідач протиправно здійснив арешт коштів на рахунках, відкритих ДП «Волиньвугілля» у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Глобус» №759, який призначений для виплати заробітної плати працівникам підприємства, №759 зі спеціальним режимом використання. Наведені обставини можуть спричинити неможливість виплати заробітної плати працівникам та блокування рахунку із спеціальним режимом використання.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправними дії головного державного виконавця Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Капітанюка С.С. щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 22 грудня 2017 року у зведеному виконавчому провадженні ЗВС № 6465631 в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритому рахунку ДП «Волиньвугілля» в ПАТ «КБ «Глобус» № 759; визнано протиправною і скасовано постанову головного державного виконавця Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Капітанюка С.С. про арешт коштів боржника від 22 грудня 2017 року у зведеному виконавчому провадженні ЗВС №6465631 в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритому рахунку ДП «Волиньвугілля» в ПАТ «КБ «Глобус» № 759; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ДП «Волиньвугілля» оскаржило її в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нову, якою позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що надходження коштів на поточний рахунок №759, можливий лише від здійснення господарської діяльності ДП «Волиньвугілля», а виплата заробітної плати працівникам підприємства може здійснюватись лише від здійснення господарської діяльності.

Учасники справи у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, а тому, колегія суддів, у відповідності до п. 2, ч. 1 ст. 311 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на виконанні у Нововолинському міському відділі державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Волинській області перебуває зведене виконавче провадження ЗВП №6465531 про стягнення з ДП «Волиньвугілля» на користь фізичних, юридичних осіб та держави заборгованості згідно з рішеннями на загальну суму 109 674 117 грн. 78 коп. із врахуванням нестягнутого виконавчого збору та витрат у виконавчих провадженнях, які не підпадають під дію Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств». У складі вказаного зведеного виконавчого провадження містяться наступні виконавчі документи:

- вимога № Ю-589-17У, видана 05 жовтня 2016 року Нововолинським відділенням Володимир-Волинської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області ( про сплату недоїмки з єдиного внеску на суму 107651, 64 грн.);

- вимога № Ю-165У, видана 07 серпня 2015 року Нововолинським відділенням Володимир-Волинської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області (на суму 301692, 05 грн. про сплату недоїмки з єдиного внеску);

- вимога № Ю-231У, видана 03 вересня 2015 року Нововолинським відділенням Володимир-Волинської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області (на суму 277784, 68 грн. про сплату недоїмки з єдиного внеску);

- вимога № Ю-237У, видана 07 жовтня 2015 року Нововолинським відділенням Володимир-Волинської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області (області (на суму 297583, 93 грн. про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування);

- вимога № Ю-244У, видана 05 листопада 2015 року Нововолинським відділенням Володимир-Волинської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області (на суму 305 362,47 грн. про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування) (а.с. 61-65).

На підставі відповіді з ДФС відповідачем було встановлено, що боржником ДП «Волиньвугілля» відкрито рахунки в ПАТ «КБ «Глобус» №759, №759.

З метою забезпечення виконання рішень, головний державний виконавець Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Волинській області постановою від 22 грудня 2017 року наклав арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника ДП «Волиньвугілля» у ПАТ «КБ «Глобус» №759, №759, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення цієї постанови лише у межах суми боргу, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (а.с. 17).

З листа ПАТ «КБ «Глобус» № 4-БТ від 03 січня 2018 року видно, що постанова про арешт коштів боржника Державного підприємства «Волиньвугілля» від 22.12.2017 року (ЗВП 6465531) облікована на відповідному позабалансовому рахунку, для її виконання відсутні кошти на рахунках. Зокрема, залишки на поточних рахунках боржника на момент отримання постанови складали: №759 (980) - 0,00 грн.; №759 (840) - 0,00 дол. США; №759 (980) - 0,00 грн. (а.с. 56)

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів (документального підтвердження, як того вимагає ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження») про те, що рахунок №759, на який накладено арешт використовується позивачем виключно для виплати заробітної плати працівникам чи прирівняних до них платежів. Таким чином, при винесенні постанови від 22 грудня 2017 року у виконавчому провадженні ЗВП №6465631 в частині накладення арешту на рахунок № 759 відповідач діяв правомірно. Однак арешт коштів на рахунку № 759, відкритого у ПАТ «КБ «Глобус» Державним підприємством «Волиньвугілля» для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам, суперечить нормам ст. 34 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування», порушує право застрахованих осіб, що працюють у позивача, на отримання належного їм матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Частиною 1 статті 18 Закону передбачено, що виконавець зобов»язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із статтею 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має, зокрема, право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Таким чином, наведеними законодавчими положеннями обмежено право виконавця в частині накладення арешту на кошти боржника, а саме: кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 52 вказаного Закону виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов»язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов»язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно із довідкою ПАТ «КБ «Глобус» за вих. № 46-15/1071 від 24 січня 2018 року ДП «Волиньвугілля» відкрито поточний рахунок №759 в гривні та рахунок зі спеціальним режимом використання №759. Дані рахунки використовуються в господарській діяльності підприємства, в тому числі для виплати заробітної плати працівникам та прирівняних до неї платежів (а.с. 27).

Таким чином, відкритий рахунок позивача №759 використовується власне у господарській діяльності підприємства, а не лише для виплати заробітної плати та прирівняних до неї платежів.

Крім цього, в оскарженій постанові виконавець зробив застереження про те, що наклав арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника ДП «Волиньвугілля» у ПАТ «КБ «Глобус» №759, №759, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення цієї постанови лише у межах суми боргу, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (а.с. 17).

Відтак, оскільки матеріалами не підтверджується, що рахунок №759, на який накладено арешт використовується позивачем виключно для виплати заробітної плати працівникам чи прирівняних до них платежів, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що винесенні постанови від 22 грудня 2017 року у виконавчому провадженні ЗВП №6465631 в частині накладення арешту на рахунок №759 відповідач діяв правомірно.

Також, безпідставними є покликання апелянта про те, що надходження коштів на поточний рахунок №759, можливий лише від здійснення господарської діяльності ДП «Волиньвугілля», а виплата заробітної плати працівникам підприємства може здійснюватись лише від здійснення господарської діяльності, оскільки рахунком зі спеціальним режимом використання є саме рахунок №759.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Волиньвугілля» залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року у справі №803/26/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом п»ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді Т. І. Шинкар
В. В. Святецький