Справа № 813/4206/17
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 813/4206/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м. Львів

14 год. 35 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Приймака С.І., позивачки ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_2, представниці відповідача ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Личаківський відділ державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про скасування наказів та зобовязання вчинити дії, -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 старший державний виконавець Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі позивачка, ОСОБА_1С.) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі відповідач, ГТУЮ у Львівській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Личаківський відділ державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі третя особа), в якому, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог за вх. № 31760 від 28.12.2017 року (Т.3, а.с. 78), просить:

1) скасувати накази № 13/Д від 03.04.2017 року та № 63/Д від 15.06.2017 року про застосування до позивачки дисциплінарних стягнень у вигляді доган;

2) зобовязати відповідача виплатити позивачці премії, які не виплачувались у звязку із застосованими дисциплінарними стягненнями у вигляді доган, згідно з наказами № 13/Д від 03.04.2017 року та № 63/Д від 15.06.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що про існування наказу від 15.06.2017 року про оголошення догани ОСОБА_1 дізналась випадково, лише 31.10.2017 року, після дзвінка в бухгалтерію для зясування причин невиплати їй премій. Ознайомилась позивачка з цим наказом лише 01.11.2017 року, однак такий їй вручено не було. Зауважила, що станом на момент звернення до суду копії такого їй не представлено, відповіді відповідачем на її письмову заяву від 01.11.017 року про видачу такого наказу та розяснення їй у звязку з чим його видано не надано.

10.11.2017 року позивачка звернулась із заявою до начальника ГТУЮ у Львівській області, в якій повідомила про вказані обставини та випадково дізналась про існування ще одного наказу про оголошення їй догани, від березня 2017 року, з яким позивачка станом на момент звернення до суду не ознайомлена та зміст такого їй не відомо. Відповіді на заяву від 10.11.2017 року позивачці не надано.

На переконання ОСОБА_1, відповідач, не ознайомлюючи та не надаючи копії таких наказів позивачці, переслідує мету, щоб позивачка пропустила строк оскарження такого наказу, а також бажає сфальсифікувати якісь акти для підтвердження підставності таких наказів.

Позивачка вважає, що підстав для застосування до неї дисциплінарних стягнень у вигляді доган немає: вона не спричинила нікому шкоди, не здійснила жодних порушень, не вчинила дій, які б дискредитували державну службу, її, як державного службовця, чи орган, в якому вона працює. Зауважила, що відповідачем порушено норми ст. 149 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку. Оголошення позивачці доган відповідно до оскаржуваних наказів суперечить вимогам чинного законодавства та Правилам внутрішнього трудового розпорядку, та спричинило невиплату позивачці належних їй сум премій. У звязку з викладеним, позивачка звернулася із цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 20.11.2017 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Відповідно до ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 12.01.2018 року задоволено клопотання позивачки про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 12.01.2018 року підготовче провадження у справі закрито та призначено таку до судового розгляду по суті.

Позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю, з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на письмове заперечення (відзив) відповідача за вх. № 31758 від 28.12.2017 року (Т.3, а.с. 74), заяві про збільшення позовних вимог, доповненні до відзиву на письмове заперечення відповідача (Т.3, а.с. 167), просили позов задовольнити.

Представниця відповідача проти позову заперечила повністю, з підстав, викладених у запереченні проти адміністративного позову (Т.1, а.с. 18-25), запереченні у відповіді на відзив (Т.3, а.с. 81-85), поясненні за вх. № 4176 від 15.02.2018 року (Т.3, а.с. 174-176). Зазначила, що проявом неприпустимої поведінки позивачки як державного службовця, перш за все, свідчать її некоректні висловлювання у позовній заяві як щодо працівників ГТУЮ у Львівській області, так і щодо самого ГТУЮ у Львівській області, що є прямим порушенням норм Конституції України та Правил етичної поведінки працівників апарату Міністерства юстиції України та його територіальних органів. Позивачкою допущено висловлювання і щодо фальсифікації відповідачем документів для подання до суду та щодо зацікавленості працівників у такому фальсифікуванні. Така поведінка є неприпустимою для державного службовця та підриває авторитет державного органу.

По суті позовних вимог зазначила, що повідомлена позивачкою інформація про те, що про існування оскаржуваного наказу про оголошення їй догани від березня 2017 року від працівниці відділу кадрів є хибною, оскільки до позивачки у березні 2017 року жодних дисциплінарних стягнень застосовано не було. Вказане свідчить про бажання ОСОБА_1С, ввести суд в оману.

Разом з тим, до позивачки застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани відповідно до наказу від 03.04.2017 року.

06.06.2017 року щодо ОСОБА_1 відкрито дисциплінарне провадження та на підставі наявних матеріалів у дисциплінарній справі дисциплінарною комісією рекомендовано застосувати до позивачки дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Позивачка в ході дисциплінарного провадження неодноразово надавала пояснення щодо виявлених порушень. 15.06.017 року працівниками Управління персоналу скеровано наказ від 15.06.2017 року № 63/Д на електронну адресу Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів ГТУЮ у Львівській області, що дає можливість зробити висновок про те, що ОСОБА_1 було відомо про застосування до неї дисциплінарного стягнення.

Представниця відповідача також зауважила, що позивачка недоречно покликається на ст. 152 Кодексу законів про працю України, оскільки у даній статті йдеться про передачу на розгляд трудового колективу або його органу питання про порушення трудової дисципліни, в той час, коли ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання нею своїх посадових обовязків.

Доводи позивачки про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити їй неотримані премії у звязку із застосованими дисциплінарними стягненнями є безпідставними, з огляду на те, що приписи чинного законодавства не відносять премії до обовязкових виплат, застосовуються для заохочення працівників з урахуванням досягнень службовця, а за наявності доган їх виплата не допускається.

Вважає, що оскаржувані накази є правомірними, відповідач діяв в межах та у спосіб, передбачені чинним законодавством, позовні вимоги є безпідставними, позов задоволенню не підлягає.

Третя особа явки уповноваженого представника у судове засідання у судове засідання не забезпечила, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи чи іншого змісту не подавала.

Підстав для відкладення розгляду справи відповідно до ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України не встановлено, суд продовжив розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Суд заслухав пояснення позивачки та її представника, представниці відповідача, свідка, зясував фактичні обставини справи, дослідив та оцінив письмові докази, долучені до матеріалів справи, встановив таке.

ОСОБА_1 (відповідно до Свідоцтва про зміну імені від 10.01.2014 року, попереднє ОСОБА_4 (Т.2, а.с. 143)) з 25.02.2002 року працює в органах державної виконавчої служби.

Відповідно до наказу № 3к Відділу державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції м. Львова Управління юстиції у Львівській області від 25.06.2002 року ОСОБА_4 прийнято на посаду державного виконавця відділу державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції у м. Львові як таку, яка рекомендована конкурсною комісією з іспитовим терміном на 4 місяці (Т.1, а.с. 50).

25.02.2002 року позивачка ознайомилась із загальними правилами поведінки державного службовця та прийняла Присягу державного службовця (Т.1, а.с.53-56, 57).

16.12.2005 року відповідно до наказу № 1131-к «Про звільнення ОСОБА_4С.» позивачку, державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, звільнено із займаної посади за переведенням до Державної виконавчої служби Львівської області (Т.1, а.с. 99).

22.03.2007 року позивачку, відповідно до наказу № 211-к, призначено на посаду старшого державного виконавця Личаківського відділу державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (Т.1, а.с. 117)

Наказом від 18.0.2008 року № 134-К позивачку з 18.02.2008 року звільнено з посади старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції із займаної посади за систематичне невиконання своїх посадових обовязків (п. 3 ст. 40 КЗпП України) (Т.1, а.с. 189).

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 01.12.2008 року у справі № 2-а-154 наказ № 134-К від 18.02.2008 року про звільнення ОСОБА_4 за ст. 40 п. 3 КЗпП України визнано незаконним, поновлено на посаді з 19.02.2008 року, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, постанову в частині поновлення позивачки на посаді звернуто до негайного виконання (Т.1, а.с. 195-197).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2009 року у справі № 1813/09/9104 вказану постанову залишено без змін (Т.1, а.с.202-204).

27.04.2009 року Головним управлінням юстиції у Львівській області видано наказ № 304-К «Про поновлення на посаді ОСОБА_4С.» (Т.1, а.с.205).

25.07.2011 року Головним управлінням юстиції у Львівській області видано наказ № 821-К за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором, звільнено ОСОБА_4, старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції із займаної посади (п. 3 ст. 40 КЗпП України) (Т.2, а.с. 112).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07.05.2015 року у справі № 813/8091/14 визнано протиправними дії Головного управління юстиції у Львівській області щодо винесення наказу № 821-К від 25.07.2011 року про звільнення ОСОБА_4, визнано протиправними дії Головного управління юстиції у Львівській області про зміну дати звільнення ОСОБА_4 з посади відповідно до наказу № 1183-К від 17.10.2011 року, скасовано наказ № 821-К від 25.07.2011 року та наказ № 1183-К від 17.10.2011 року, поновлено позивачку на посаді старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції з 26.11.2011 року, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. В частині поновлення позивачки на посаді та в частині присудження заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць постанову звернуто до негайного виконання (Т.2, а.с. 131-140). Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2015 року у справі № 876/5782/15 вказану постанову залишено без змін.

15.06.2015 року Головним територіальним управлінням юстиції у Львівській області видано наказ № 194-К, відповідно до якого ОСОБА_1 поновлено на посаді старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції з 26.07.2011 року (Т.2, а.с. 161).

Згідно з наказом № 357/К від 14.07.2015 року ОСОБА_1 вважається такою, що з 14.07.2015 року приступила до виконання обовязків на посаді старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (Т.2, а.с. 179).

Відповідно до наказу № 356/К від 13.07.2015 року внесено зміни в особові документи ОСОБА_4, змінено прізвище «Шумейчук» на «Стасюк» (Т.2, а.с.177).

У відповідності до наказу начальника Головного територіального управління юстиції у Львівській області № 362/К від 08.08.2016 року «Щодо проведення цільових перевірок відділів державної виконавчої служби Львівської області» проведено цільову перевірку роботи Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів щодо порядку стягнення аліментів та дотримання вимог ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі, перевірку роботи старшого державного виконавця Стасюк Н.С., про що складено довідку від 09.09.2016 року (Т.3, а.с.125-141).

За результатами вказаної перевірки встановлено порушення ОСОБА_1 вимог ст.ст. 6, 11, 30, 32, 49, 57, 60, 68, 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з поясненнями ОСОБА_1, дата: 28.07.2016 року, щодо довідки від 09.09.2016 року позивачка з такою категорично не згідна, наведені порушення не обґрунтовані, не відповідають матеріалам виконавчих проваджень, які перевірялись. Зазначила, що надасть обґрунтовані пояснення після наведення перевіряючими обґрунтувань її порушень (Т.3, а.с. 115).

04.10.2016 року заступником начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби скеровано начальнику Головного територіального управління юстиції у Львівській області подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 (Т.3, а.с. 114).

08.12.2016 року Головним територіальним управлінням юстиції винесено наказ № 54/Д, відповідно до якого у звязку з порушеннями вимог статтей 6, 11, 30, 32, 49, 57, 68, 74 Закону України «Про виконавче провадження» та за рішенням дисциплінарної комісії ГТУЮ у Львівській області від 24.11.2016 року, відкрито дисциплінарну справу щодо ОСОБА_1 старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області (Т.3, а.с. 143).

03.04.2017 року ГТУЮ у Львівській області винесено наказ № 13/Д, відповідно до якого за поданням дисциплінарної комісії ГТУЮ у Львівській області, з врахуванням пояснень старшого державного виконавця від 28.07.2016 року, подання від 04.10.2016 року, копії довідки від 09.09.2016 року, застосовано до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани (Т.3, а.с. 144).

17.03.2017 року проведено перевірку виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні старшого державного виконавця Стасюк Н.С., про що складено інформаційну довідку (Т.3, а.с. 93-96). Такою перевіркою встановлено порушення старшим державним виконавцем Стасюк Н.С. вимог п.п. 1-3, 5 ст. 2, ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 4, 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виявлені порушення носять систематичний характер, внаслідок бездіяльності державного виконавця Стасюк Н.С. грубо порушено права стягувачів на реальне, своєчасне та обєктивне виконання рішення суду про стягнення аліментів. За наслідками проведеної перевірки слід розглянути питання про притягнення старшого державного виконавця Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 від 28.04.2017 року щодо довідки від 17.03.2017 року про стягнення аліментів, остання зазначила про відсутність порушень, про які у ній йдеться. Запропонувала спільно обговорити викладені у довідці обставини, шляхом повторного огляду виконавчих проваджень (Т.3, а.с. 92).

На підставі доручення № 02-08/1028 від 03.04.2017 року (копії доручення до матеріалів справи не долучено) проведено цільову перевірку Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області, а саме: старшого державного виконавця Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1, про що складено довідку від 26.04.2017 року (Т.3, а.с. 100-103).

Вказаною довідкою зафіксовано порушення статей 18, 36, 48, 50, 56, 71 Закону України «Про виконавче провадження» та п.п. 4, 8, 9, 12 розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень у виконавчих провадженнях.

Пунктом 5 Висновків довідки від 26.04.2017 року передбачено застосування до старшого державного виконавця Личаківського відділу ДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

У своїх поясненнях від 15.05.2017 року щодо довідки від 26.04.2017 року, ОСОБА_1 зазначила, що висновки довідки по виконавчих провадженнях не відповідають дійсності. Вимагала повторного проведення перевірки виконавчих проваджень за її участі, щоб виключити будь-які хибні трактування перевіряючих (Т.3, а.с. 91).

06.06.2017 року відповідно до наказу ГТУЮ у Львівській області № 55-К відкрито дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 (Т.3, а.с. 106).

Відповідно до висновку про наявність дисциплінарного проступку дисциплінарною комісією встановлено, що старшим державним виконавцем Стасюк Н.С. порушено вимоги ст.ст. 18, 48, 50, 56, 71 Закону України «Про виконавче провадження». Керуючись п. 2 ст. 66 Закону України «Про державну службу» рекомендовано до ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді догани. (Т.3, а.с. 108)

09.06.2017 року начальнику ГТУЮ у Львівській області скеровано подання дисциплінарної комісії, відповідно до якого за результатами ґрунтованого розгляду матеріалів дисциплінарної справи, дисциплінарна комісія, у звязку з порушенням вимог ст.ст. 18, 48, 50, 56, 71 Закону України «Про виконавче провадження», рекомендувала застосувати до ОСОБА_1 старшого державного виконавця Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області дисциплінарне стягнення у вигляді догани (Т.3, а.с. 109-110).

15.06.2017 року ГТУЮ у Львівській області винесено наказ № 63/Д, яким, відповідно до ч. 2 ст. 66 Закону України «Про державну службу», у звязку з порушенням статтей 18, 48, 50, 56, 71 Закону України «Про виконавче провадження», до ОСОБА_1, старшого державного виконавця Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (Т.3, а.с. 111).

Оскільки відповідачем, всупереч вимогам чинного законодавства, не ознайомлено позивачку із наказами від 03.04.2017 року та від 15.06.2017 року та не надано їх копії під розписку, на переконання позивачки, такі не відповідають фактичним обставинам, є очевидно протиправними та порушують права позивачки, ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Спірні правовідносини між сторонами у даній справі щодо підстав та порядку дисциплінарної відповідальності державних службовців регулюються правовими нормами Конституції України, Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року (далі - ОСОБА_5 N889-VIII), Закону України «Про виконавче провадження» (чинного станом на час виникнення спірних правовідносин), Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5.

Посада старшого державного виконавця відповідно до статті 6 Закону України «Про державну службу» відноситься до категорії В посад державних службовців.

Відповідно до посадової інструкції старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, затвердженої начальником Головного територіального управління юстиції у Львівській області 10.02.2017, старший державний виконавець безпосередньо підпорядковується начальнику відділу (п. 1.3) та у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, рішеннями колегії та наказами Міністерства юстиції України, рішеннями колегії на наказами Головного територіального управління юстиції у Львівській області, розпорядженнями заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби, дорученнями начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Згідно з частиною 1 ст. 8 Закону № 889-VIII, державний службовець зобов'язаний, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України. Державні службовці виконують також інші обов'язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В частині 1 ст. 64 Закону № 889-VIII визначено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Вимогами ч. 1 ст. 65 Закону № 889-VIII передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Частиною 2 вказаної статті Закону № 889-VIII встановлені види дисциплінарних проступків, зокрема, пункт 5 встановлює такий вид дисциплінарного проступку як невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

До державних службовців згідно із пунктом 2 частини 1 статті 66 Закону № 889-VIII застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення як догана.

Частиною 3 вказаної статті зазначено, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини 2 статті 65 цього Закону, суб'єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Таким чином, системний аналіз наведених норм дає суду підстави для висновків, що об'єктивною стороною дисциплінарного проступку є вчинення державним службовцем дій чи бездіяльності, або прийняття рішення, що містять ознаки протиправності, тобто, суперечать вимогам законодавства і свідчать про невиконання або неналежне виконання ним своїх посадових обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону № 889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов'язків.

Статтею 74 цього Закону визначені гарантії прав державних службовців під час застосування дисциплінарного стягнення. Так, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби. Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Суд вважає за необхідне вказати, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку та обставини, за яких він вчинений, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації.

Водночас, обставини та факти вчинення дисциплінарного проступку мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 73 Закону № 889-VIII з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення.

Відповідно до п. 1 ст. 77 Закону № 889-VIII рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає субєкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом субєкта призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Закону № 889-VIII у рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону № 889-VIII державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення або постановлення відповідної окремої ухвали суду.

Щодо наказу «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1С.» від 03.04.2017 року, суд зазначає таке.

Зі змісту оскаржуваного наказу від 03.04.2017 року встановлено, що такий прийнято з врахуванням пояснення старшого державного виконавця Стасюк Н.С. від 28.07.2016 року, подання заступника начальника ГТУЮ у Львівській області від 04.10.2016 року, копії довідки про результати проведеної цільової перевірки від 09.09.2016 року, на підставі подання дисциплінарної комісії від 03.04.2017 року.

В даному наказі від 03.04.2017 року відсутній стислий виклад обставин, у звязку з якими до позивачки застосовано стягнення у вигляді догани.

До матеріалів справи долучено копії матеріалів дисциплінарної справи, номер відсутній (початок від 24.11.2016 року, кінець 03.04.2017 року), щодо ОСОБА_1 старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів. Підставою для відкриття дисциплінарної справи послужили порушення ст.ст. 6, 11, 32, 49, 57, 60, 68, 74 Закону України «Про виконавче провадження» (Т.3, а.с.113-144).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 73 Закону № 889-VIII дисциплінарна справа повинна містити, в тому числі, дату і місце її формування.

Вказана дисциплінарна справа не містить номеру, що є порушенням п. 1 ч. 2 ст. 73 Закону № 889-VIII.

В матеріалах дисциплінарної справи, наданих суду, містяться документи: подання від 04.10.2016 року, пояснення від 28.07.2016 року, пояснення щодо проведеної перевірки, службова характеристика ОСОБА_1, інформаційна довідка з викладенням обставин щодо вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; лист від 19.09.2016 року про усунення порушень та відібрання пояснень; довідка про результати проведеної цільової перевірки від 09.09.2016 року; довідка про застосовані дисциплінарні стягнення; наказ № 54/Д від 08.12.2016 року «Про відкриття дисциплінарної справи щодо ОСОБА_1С.»; наказ № 13/д від 03.04.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1С.».

Подання дисциплінарної комісії від 03.04.2017 року в матеріалах справи відсутнє, на пропозицію суду не надане.

Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника Головного територіального управління юстиції у Львівській області № 362/6 «Щодо проведення цільових перевірок відділів державної виконавчої служби Львівської області» від 08.08.2016 року проведено цільову перевірку Личаківського ВДВС м. Львів, щодо порядку стягнення аліментів та дотримання вимог ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до довідки про результати проведеної цільової перевірки від 09.09.2016 року, встановлено, що ОСОБА_1 допустила порушення вимог ст.ст. 6, 11, 32, 49, 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивачка, як зазначено вище, надала пояснення щодо вказаної довідки, 04.10.2017 року сформовано подання про притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, 08.12.2016 року відкрито дисциплінарну справу та 03.04.2017 року до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Судом з метою об'єктивного, повного і всебічного розгляду справи, необхідністю дослідження обґрунтованості інформації викладеної у інформаційних довідках за результатами перевірок та на підставі яких прийняті подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивачки та, як наслідок, оскаржувані накази, задоволено клопотання позивачки та витребувано від Личаківського ВДВС м. Львів докази належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчих проваджень, порушення по яких описано в інформаційних довідках, вибірково, в тому числі, за дисциплінарною справою, без номера, від 24.11.2016 року - ВП № 47362073, ВП № 51431532, ВП № 12390252, ВП № 7990541, з примусового виконання виконавчого листа № 2-1531, виданого 30.11.2001 року Бродівським районним судом Львівської області.

Личаківським ВДВС м. Львів суду надано копії матеріалів виконавчих проваджень: ВП № 51431532, ВП № 12390252 та ВП № 7990541, за винятком виконавчого провадження № 47362073, яке неможливо надати, оскільки матеріали останнього скеровано до Пустомитівського РВ ВДВС ГТУЮ у Львівській області (Т.4, а.с.108).

Судом оглянуто вказані виконавчі провадження та встановлено таке:

Щодо виконавчого провадження № 7990541 (примусове виконання виконавчого листа № 2-1531, виданого 30.11.2007 року Бродівським районним судом Львівської області, про стягнення аліментів, 04.02.2008 року відкрито виконавче провадження) (Т.4 а.с.178-193).

В довідці від 09.09.2016 року зазначено, що перевіркою вказаного виконавчого провадження встановлено, що державним виконавцем Стасюк Н.С. не роздруковано постанов з ЄДРВП, в матеріалах виконавчого провадження відсутній оригінал виконавчого провадження (Т.3, а.с.138-139).

Зі змісту матеріалів виконавчого провадження № 7990541, встановлено, що виконавче провадження відкрито державним виконавцем Стадником Т.П., в подальшому виконавчі дії по такому вчиняв державний виконавець Сидій О.В.

Жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 мала на виконанні вказане виконавче провадження чи вчиняла дії по виконанню такого не містяться у наданих суду матеріалах виконавчого провадження. Пояснень щодо вказаного представницею відповідача не надано.

З огляду на викладене, судом встановлено, що матеріали виконавчого провадження не містять документів, які б свідчили про те, що воно перебувало у ОСОБА_1 Таким чином, висновок, описаний в довідці від 09.09.2016 року, зроблений за результатами перевірки позивачки не відповідає фактичним обставинам.

Щодо виконавчого провадження № 12390252 (примусове виконання виконавчого листа № 2-1563, виданого 03.03.2009 року Личаківським районним судом м. Львова, про стягнення аліментів, 17.04.2011 року відкрито виконавче провадження) (Т.4, а.с. 194-222).

В довідці від 09.09.2016 року зазначено, що перевіркою виконавчого провадження встановлено, що державним виконавцем Стасюк Н.С. не вжито всіх заходів з метою повного та своєчасного виконання рішень суду, а саме не здійснено перевірку майнового стану боржника, за адресою, визначеною у виконавчому документі, чим порушено вимоги ст.ст. 6, 11, 32, 74 Закону України «Про виконавче провадження» (Т.3, а.с. 141).

Зі змісту матеріалів виконавчого провадження встановлено, що виконавче провадження відкрито державним виконавцем Вергун Л.М., а в подальшому виконавчі дії вчинялись державним виконавцем Дробним А.М.

Інформація про те, що воно перебувало в провадженні ОСОБА_1 в матеріалах виконавчого провадження відсутні.

Покликання представниці відповідача на те, що вказане виконавче провадження згідно з написом на титульному листку передане державному виконавцю Стасюк Н.С. 06.02.2017 року, суд вважає необґрунтованими, оскільки документи про передачу такого виконавчого провадження відсутні, а висновки перевірки датовані 09.09.2016 року.

Згідно з відомостями автоматизованої системи виконавчих проваджень, державним виконавцем за вказаним виконавчим провадженням визначений ОСОБА_6

З врахуванням викладеного, висновки стосовно ОСОБА_7, викладені у довідці від 09.09.2016 року в частині, що стосується цього виконавчого провадження, є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо виконавчого провадження № 51431532 (примусове виконання виконавчого листа № 449/367/16-ц, виданого 10.05.2016 року Перемишлянським районним судом Львівської області, про стягнення аліментів, 21.06.2016 року відкрито виконавче провадження) (Т.5, а.с. 52-72).

В довідці від 09.09.2016 року зроблено висновок, що перевіркою виконавчого провадження встановлено, що державним виконавцем Стасюк Н.С. не вжито всіх заходів з метою перевірки повного та своєчасного виконання рішення суду, не здійснено перевірки майнового стану боржника, чим порушено вимоги ст.ст. 6, 11, 32, 74 Закону України «Про виконавче провадження».

До набрання чинності 05.10.2016 року Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 року, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулювались Законом України «Про виконавче провадження» № 606-IV від 21.04.1999 року.

Відповідно до ст. 6 Закону № 606-IV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено обов'язки і права державних виконавців.

Відповідно до ст. 32 цього Закону визначено заходи примусового виконання рішення.

Порядок стягнення аліментів регламентовано ст. 74 цього Закону.

Зі змісту матеріалів, що містяться у вказаному виконавчому провадженні судом встановлено, що 21.06.2016 року позивачкою відкрито виконавче провадження про стягнення з боржника на користь стягувачки аліментів на утримання дочки в розмірі 500,00 грн., щомісячно, починаючи з 29.03.2016 року і до досягнення нею повноліття. Боржнику надано строк для добровільного виконання рішення: негайно. До матеріалів справи долучено платіжки про виконання боржником вказаного рішення.

25.10.2016 року позивачка скерувала стягувачці лист про надання банківських реквізитів для перерахування та зарахування коштів за вищевказаним виконавчим документом.

До матеріалів цього виконавчого провадження долучено також копії розпоряджень про перерахування коштів, заява стягувачки, в якій вона вказала реквізити від 05.12.2016 року.

ОСОБА_1 зазначила, що відповідно до Закону 606-IV, боржник справно виконував рішення про стягнення заборгованості, зявлявся та надавав платіжки про здійснення платежів, добровільно, вчинення додаткових дій для примусового виконання рішення не було.

Представниця відповідача не змогла пояснити в чому саме полягало порушення ОСОБА_1, які дії вона не вчинила, а повинна була вчинити.

Отже, відповідачем не доведено порушення позивачкою вимог Закону України «Про виконавче провадження» при вчиненні виконавчих дій за вказаним виконавчим провадженням, а тому висновки, викладені у довідці від 09.09.2017 року, у цій частині також є безпідставними.

З врахуванням того, що у вказаній довідці від 09.09.2016 року стосовно порушень ОСОБА_1, за результатами вибіркового дослідження матеріалів виконавчого провадження, два висновки спростовано повністю, а останній не знайшов свого підтвердження письмовими доказами, долученими до матеріалів справи, суд не встановив факту вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, за який до неї застосовано дисциплінарне стягнення.

Також суд звертає увагу на той факт, що ОСОБА_8 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани лише 03.04.2017 року, тобто зі спливом шести місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, у даному випадку відповідно до довідки від 09.09.2016 року, вказаний наказ винесено із порушенням строку притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності.

Також позивачка, обґрунтовуючи протиправність цього наказу, зазначила, що про оскаржуваний наказ дізналась в ході розгляду цієї адміністративної справи, з таким її ніхто не ознайомлював та такого їй не скеровано.

Представниця відповідача зазначила, що оскільки позивачка неодноразово надавала пояснення щодо виявлених порушень в межах цього дисциплінарного провадження, ОСОБА_1 очевидно знала про можливість застосування до неї дисциплінарного стягнення.

Відповідно до приписів ч.ч. 6, 7 ст. 77 Закону № 889-VIII державному службовцю видається під розписку належним чином завірена копія наказу (розпорядження) про накладення на нього дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження не пізніше наступного робочого дня після прийняття відповідного рішення.

У разі відмови державного службовця від одержання копії наказу (розпорядження) про накладення на нього дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження такий документ не пізніш як у триденний строк з дня прийняття рішення надсилається державному службовцеві за місцем його проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

В порушення вищенаведених норм, оскаржуваний наказ позивачці у встановлені ст. 77 Закону строки під розписку не виданий та не надісланий засобами поштового зв'язку, доказів зворотного до матеріалів справи не надано.

Підсумовуючи наведене, оскільки письмовими доказами, долученими до матеріалів справи, не підтверджено вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, дисциплінарне стягнення у вигляді догани застосовано до позивачки поза межами шестимісячного строку, передбаченого ч. 6 ст. 74 Закону № 889-VIII, та з таким її не ознайомлено, наказ ГТУЮ у Львівській області від 03.04.2017 року № 13/д є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо наказу «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1С.» від 15.06.2017 року, суд зазначає таке.

Зі змісту оскаржуваного наказу від 15.06.2017 року встановлено, що такий прийнято відповідно до ч. 2 ст. 66 Закону України «Про державну службу» у звязку з порушенням вимог ст.ст. 18, 48, 50, 56, 71 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі подання дисциплінарної комісії від 09.06.2017 року (Т.3, а.с. 111).

До матеріалів справи долучено копії матеріалів дисциплінарної справи № 22 (початок 06.11.2017 року, кінець 15.06.2017 року) щодо ОСОБА_1 старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів, підставою для відкриття якого послужили порушення ст.ст. 18, 48, 50, 56, 71 Закону України «Про виконавче провадження» (Т.3, а.с. 86-112).

В матеріалах дисциплінарної справи № 22 містяться документи: подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 25.05.2017 року, службова характеристика, пояснення від 15.05.2017 року, пояснення від 28.04.2017 року, інформаційна довідка від 17.03.2018 року; пояснення ОСОБА_9; акт від 19.05.2017 року про відмову дати надати пояснення; лист від 28.04.2017 року № 02-17/1028 про усунення порушень; довідка про результати проведеної цільової перевірки від 26.04.2017 року; інформаційна довідка з викладенням обставин щодо вчинення старшим державним виконавцем Личаківського ВДВС м. Львів ОСОБА_1 дисциплінарного проступку; наказ № 55/Д від 06.06.2017 року «Про відкриття дисциплінарної справи щодо ОСОБА_1С.»; довідка про застосовані заходи дисциплінарного стягнення; висновок про наявність дисциплінарного проступку; подання від 09.06.2017 року; наказ № 63/Д від 15.06.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1С.»; протокол № 7 від 13.05.2017 року.

17.03.2017 року проведено перевірку виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні в старшого державного виконавця Стасюк Н.С., про що складено інформаційну довідку та встановлено порушення п.п. 1-3, 5 ст. 2, ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 4, 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (Т.3, а.с.93-96).

Позивачка, як зазначено вище, надала пояснення щодо вказаної довідки від 28.04.2017 року, з виявленими порушеннями не погодилась (Т.3, а.с.92).

На підставі доручення № 02-08/1028 від 03.04.017 року (автора не вказано, копії доручення до матеріалів справи не долучено) проведено цільову перевірку Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області, а саме: старшого державного виконавця Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1, про що складено довідку від 26.04.2017 року (Т.3, а.с. 100-103), якою зафіксовано порушення, допущені ОСОБА_1, а саме: ст.ст. 18, 36, 48, 50, 56, 71 Закону України «Про виконавче провадження», п.п. 4, 8, 9, 12 розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень у виконавчих провадженнях. Пунктом 5 Висновків цієї Довідки передбачено застосування до старшого державного виконавця Личаківського відділу ДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Згідно з інформаційною довідкою з викладенням обставин щодо вчинення старшим державним виконавцем Личаківського ВДВС м. Львів ОСОБА_1С, дисциплінарного проступку, яку скеровано голові дисциплінарної комісії ГТУЮ у Львівській області від 13.05.2017 року, встановлено допущення ОСОБА_1 порушень ст.ст. 18, 36, 48, 50, 56, 71 Закону України «Про виконавче провадження», п.п. 4, 8, 9, 12 розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень у виконавчих провадженнях (Т.3, а.с. 104-105).

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 від 15.05.2017 року щодо довідки від 26.04.2017 року, позивачка зазначила, що по виконавчих провадженнях аліменти, висновки довідки не відповідають дійсності. Вимагала повторного проведення перевірки виконавчих проваджень за її участі, щоб виключити будь-які хибні трактування перевіряючих (Т.3, а.с. 91).

Суд критично оцінює долучений до матеріалів справи акт від 19.05.2017 року про ненадання позивачкою пояснень щодо порушень, виявлених 26.04.2017 року (Т.3, а.с.98), оскільки, як зазначено вище, такі пояснення надано 15.05.2017 року.

Як вже зазначалось, судом з метою об'єктивного, повного і всебічного розгляду справи, необхідністю дослідження обґрунтованості інформації викладеної у інформаційних довідках за результатами перевірок та на підставі яких прийняті подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивачки та, як наслідок, оскаржувані накази, витребувано у Личаківського ВДВС м. Львів докази належним чином засвідчених копій матеріалів виконавчих проваджень, порушення по яких описано в інформаційних довідках, ВП № 23467172; ВП № 36333960; ВП № 38128596; ВП № 41763833; ВП № 36616637; ВП № 38139161.

Личаківським ВДВС м. Львів надано копії матеріалів виконавчих проваджень: ВП № 23467172; ВП № 36333960; ВП № 38128596; ВП № 41763833; ВП № 36616637; ВП № 38139161. Повідомлено, що копії матеріалів, зокрема, ВП № 38139161, неможливо надати, оскільки такі скеровано до Пустомитівського РВ ВДВС ГТУЮ у Львівській області (Т.4, а.с.108).

Судом оглянуто вказані виконавчі провадження та встановлено таке.

Щодо виконавчого провадження № 36333960 (примусове виконання виконавчого листа № 2-12864, виданого 11.10.2000 року Білоцерківським міським судом Київської області, про стягнення аліментів, 05.02.2013 року відкрито виконавче провадження) (Т.4 а.с. 109-126) .

В довідці від 26.04.2017 року зазначено, що перевіркою, зокрема, вказаного виконавчого провадження встановлено, що у матеріалах виконавчого провадження останні відомості про сплату аліментів з доходу боржника лише за 2013 рік. Інших дій державним виконавцем, спрямованих на примусове виконання рішення суду не вчинено (Т.3, а.с.101).

Зі змісту матеріалів виконавчого провадження встановлено, що таке відкрито державним виконавцем Глодом А.Р., виконавчі дії вчинялись також державним виконавцем Демида М.І. Жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 мала на виконанні вказане виконавче провадження чи вчиняла дії по виконанню такого не містяться у наданих суду матеріалах виконавчого провадження. Пояснень щодо вказаного представницею відповідача не надано.

З огляду на викладене, судом встановлено, що до вказаного виконавчого провадження ОСОБА_1 немала жодного відношення. Порушення, описані в довідці від 26.04.2017 року не відповідають дійсності та висновкам про порушення позивачкою вимог Закону України «Про виконавче провадження» за виконавчим провадженням № 36333960, викладених в довідці від 26.04.2017 року.

Щодо виконавчого провадження № 23467172 (примусове виконання виконавчого листа № 2-65, виданого 06.02.2007 року Буським районним судом Львівської області, про стягнення аліментів, 07.12.2010 року відкрито виконавче провадження) (Т.5 а.с. 32-51).

В довідці від 26.04.2017 року зазначено, що перевіркою вказаного виконавчого провадження встановлено, що у матеріалах виконавчого провадження останні відомості про сплату аліментів з доходу боржника лише за 2013 рік. Інших дій державним виконавцем, спрямованих на примусове виконання рішення суду не вчинено (Т.3, а.с.101).

Зі змісту матеріалів виконавчого провадження, оглянутого у судовому засіданні, встановлено, що виконавче провадження відкрито державним виконавцем Гнатишиним І.С., 07.10.2010 року.

Відповідно до Розпорядження від 27.12.2010 року за № 1274 виконавчий лист, за яким відкрито вказане виконавче провадження, передано до Управління Пенсійного фонду забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій осіб для виконання.

Жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 мала на виконанні вказане виконавче провадження чи вчиняла дії по виконанню такого не містяться у наданих суду матеріалах виконавчого провадження. Пояснень щодо вказаного представницею відповідача не надано, як і не надано пояснень яким чином перевірялось неналежне виконання виконавчих дій позивачкою у 2013 році, за виконавчим провадженням відкритим та переданим для виконання до Управління Пенсійного фонду забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій осіб ще у 2010 році іншими державними виконавцями.

Крім того, наказом ГУЮ у Львівській області від 25.07.2011 року позивачку звільнено і поновлено за рішенням суду тільки у 2015 році. Тобто, у період 2013 - 2015 років позивачка фактично не працювала і не могла здійснювати дії щодо виконавчих проваджень.

З огляду на викладене, судом встановлено, що до вказаного виконавчого провадження ОСОБА_1 немала жодного відношення, таке описано в довідці від 26.04.2017 року безпідставно, в частині виявлених порушень по ОСОБА_1 не відповідає дійсності та повністю спростовує висновки про порушення позивачкою вимог Закону України «Про виконавче провадження» за виконавчим провадженням № 23467172, викладеними в довідці від 26.04.2017 року.

Щодо виконавчого провадження № 41763833 (примусове виконання виконавчого листа № 2/463/2495/13, виданого Личаківським районним судом м. Львова від 17.01.2014 року, про стягнення аліментів, 29.01.2014 року відкрито виконавче провадження) (Т.5, а.с. 1-31).

В довідці від 26.04.2017 року зазначено, що перевіркою вказаного виконавчого провадження встановлено, що у матеріалах виконавчого провадження останні відомості про сплату аліментів з доходу боржника лише за 2013 рік. Інших дій державним виконавцем, спрямованих на примусове виконання рішення суду не вчинено (Т.3, а.с.101).

Суд вважає вказані покликання безпідставними, оскільки на титульній сторінці цього виконавчого провадження зазначено про передачу цього виконавчого провадження ОСОБА_1 лише 02.02.2017 року, а перевіркою встановлено внесення останніх відомостей про сплату аліментів із доходу боржника лише за 2013 рік. Крім цього, саме виконавче провадження відкрито лише 29.01.2014 року. В матеріалах виконавчого провадження містяться довідки про розмір аліментів за періодами 2014 року, звіти про здійснені відрахування з 01.02.2015 року по 31.07.2015 року, з 01.04.2016 року по 31.03.2017 року з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, довідки про розміри аліментів у твердій грошовій сумі за період з 01.04.2016 року по 31.03.2017 року,

Вказане повністю спростовує висновки наведені у довідці від 26.04.2017 року щодо порушень, допущених ОСОБА_1 у межах вказаного виконавчого провадження, свідчить про складення безпідставних висновків відповідачем у цій частині.

Представниця відповідача жодних пояснень суду щодо вказаних обставин не надала.

Щодо виконавчого провадження № 38128596 (примусове виконання виконавчого листа № 2-163 від 19.03.2008 року, виданого Городоцьким районним судом м. Львова 19.03.2008 року, про стягнення аліментів, 27.05.2013 року відкрито виконавче провадження) (Т.4, а.с.223-237).

В довідці від 26.04.2017 року зазначено, що перевіркою, зокрема, вказаного ВП встановлено, що у матеріалах виконавчого провадження останні відомості про сплату аліментів з доходу боржника лише за 2013 рік. Інших дій державним виконавцем, спрямованих на примусове виконання рішення суду не вчинено (Т.3, а.с.101).

Виконавчі дії за вказаними виконавчим провадженням вчиняв державний виконавець Паламар Я.В., зокрема 27.05.2013 року відкрито виконавче провадження та 01.06.2013 року постановлено з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику, проводити утримання. До матеріалів цього виконавчого провадження приєднано звіти про здійснені відрахування та виплати за 2013 рік, 2015 рік, 2016, 2017 роки.

Позивачка у період 2011-2015 року перебувала в процедурі оскарження наказу про звільнення і не виконувала повноважень.

Відношення ОСОБА_1 до вказаного виконавчого провадження судом не встановлено, відповідачем жодним чином не підтверджено. Отже, вказані твердження, викладені в довідці, не відповідають фактичним обставинам, є безпідставними.

Щодо виконавчого провадження № 36616637 (примусове виконання виконавчого листа № 2-1396, виданого 05.11.2009 року Личаківським районним судом м. Львова, про стягнення аліментів, 20.02.2013 року відкрито виконавче провадження) (Т.4, а.с. 127-177).

В довідці від 26.04.2017 року зазначено, що перевіркою виконавчого провадження № 8154711 встановлено, що за період 2015 та 2016 року жодних дій щодо виконання рішення не вчинено, чим не дотримано вимог ст.ст. 18, 48, 56, 71 Закону України «Про виконавче провадження», аналогічне порушення виявлене, зокрема у виконавчому провадженні № 36616637 (Т.3, а.с. 102).

Суд вважає вказані відомості безпідставними та необґрунтованими, оскільки, згідно відмітки на титульному аркуші вказаного виконавчого провадження зазначено, що таке передане ОСОБА_1 03.02.2017 року. Таким чином, дії позивачки щодо виконання ВП № 36616637 у 2015 та 2016 роках не можуть піддаватись оцінці. Крім того, оцінивши матеріали виконавчого провадження з лютого 2017 року суд зазначає, що ОСОБА_1 вчинялись дії спрямовані на виконання такого виконавчого провадження та 04.12.2017 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Суд вважає, що висновок за вказаним виконавчим провадженням, відображений у довідці від 26.04.2017 року, сформовано без оцінки фактичних обставин та в судовому засіданні спростований у повному обсязі.

З врахуванням того, що у вказаній довідці від 26.04.2017 року стосовно порушень ОСОБА_1, за результатами вибіркового дослідження матеріалів виконавчого провадження, висновки по порушення позивачкою вимог чинного законодавства, неналежне виконання посадових обовязків спростовано повністю та не знайшли свого підтвердження письмовими доказами, долученими до матеріалів справи, суд не може констатувати вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, а саме порушення вимог ст.ст. 18, 48, 50, 56, 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Також позивачка, обґрунтовуючи протиправність цього наказу, зазначила, що про оскаржуваний наказ дізналась в ході розгляду цієї адміністративної справи, з таким її ніхто не ознайомлював та такого їй не скеровано.

Представниця відповідача в спростування викладеного пояснила, що в межах розгляду дисциплінарних проваджень позивачка надавала пояснення за вказаною довідкою, а відтак, знала про застосування до неї дисциплінарної відповідальності.

Крім вказаного, до матеріалів справи долучено копію скрін-шоту про скерування оскаржуваного наказу на електронну адресу Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області. Вважає, що з огляду на наведене позивачка належним чином з ним ознайомилась, а відповідач належно виконав свої обовязки про повідомлення позивачки з цим наказом.

Відповідно до приписів ч.ч. 6, 7 ст. 77 Закону № 889-VIII державному службовцю видається під розписку належним чином завірена копія наказу (розпорядження) про накладення на нього дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження не пізніше наступного робочого дня після прийняття відповідного рішення.

У разі відмови державного службовця від одержання копії наказу (розпорядження) про накладення на нього дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження такий документ не пізніш як у триденний строк з дня прийняття рішення надсилається державному службовцеві за місцем його проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З огляду на викладене, твердження відповідача про ознайомлення позивачки із оскаржуваним наказом є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

В порушення вищенаведених норм, оскаржуваний наказ позивачу у встановлені ст. 77 Закону строки під розписку не виданий та не надісланий засобами поштового зв'язку, доказів зворотного до матеріалів справи не надано.

Оскільки письмовими доказами, долученими до матеріалів справи, не підтверджено вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, дисциплінарне стягнення у вигляді догани застосовано до позивачки на підставі довідки від 26.04.2017 року за результатами вибіркового дослідження матеріалі виконавчих проваджень, наказ ГТУЮ у Львівській області від 15.06.2017 року № 63/Д є протиправним та підлягає скасуванню.

Для дачі показань в якості свідків судом викликано ОСОБА_10, який відмовся від давання показань, з покликанням на ст. 63 Конституції України та ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_5 повідомила, що жодних відомостей щодо дисциплінарних проваджень стосовно ОСОБА_1 повідомити не може. Жодних обов'язків щодо ознайомлення ОСОБА_1 не виконувала і станом на момент відкриття дисциплінарних була спеціалістом з кадрової роботи, в подальшому, стала секретарем дисциплінарної комісії. З оскаржуваними наказами позивачку повинен був ознайомлювати попередній секретар дисциплінарної комісії. Щодо повідомлення про догани ОСОБА_1 саме нею не змогла нічого відповісти, оскільки не пам'ятає.

Щодо долучених до матеріалів справи представницею відповідача у судовому засіданні 22.03.2018 року копій актів приймання-передачі виконавчих проваджень про стягнення аліментів від державних виконавців до ОСОБА_1, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4-6 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Так, Стандарт вимог до оформлення організаційно-розпорядчих документів - постанов, розпоряджень, наказів, положень, рішень, протоколів, актів, листів тощо, створюваних в результаті діяльності органів державної влади України, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та їх об'єднань усіх форм власності, викладений в Національному стандарті України, затвердженому наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07.04.2003 року (далі - Стандарт).

Згідно п. 1.2 Стандарту, такий установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту і розташовування реквізитів документів; вимоги до бланків та оформлювання документів; вимоги до документів, що їх виготовляють за допомогою друкувальних засобів.

Розділом 4 Стандарту визначений склад реквізитів документів, до яких віднесено, зокрема, відмітку про засвідчення копії, який згідно абз. 2 п. 4.4 Стандарту використовується при виготовленні копії документу.

Вимоги до змісту та розташовування реквізитів документів закріплено в п. 5 Стандарту.

Відповідно до пп. 5.27 п. 5 Стандарту відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (підпис).

Згідно з ч.ч. 3, 4, 8-10 ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з обєктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не визначено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Так, представниця відповідача подала нічим не засвідчені копії актів безпосередньо у судовому засіданні та просила долучити такі до матеріалів справи. Разом з тим, на запитання суду про наявність оригіналів таких актів, позивачка зазначила, що такі у неї відсутні і станом на 22.03.2018 року не має можливості такі представити суду.

Крім цього, обґрунтовуючи неможливість подання таких доказів разом із відзивом зазначила, що на момент подання відзиву обставини, що підтверджують ці докази не були відомі. Доказів надіслання таких позивачці та третій особі не надала.

Також суд зазначає про те, що такі документи (акти) оформлені неналежним чином - у формі ксерокопій та не містять обов'язкових реквізитів, встановлених законодавцем для засвідчення копії документа.

Таким чином, суд не бере до уваги відповідні копії актів приймання-передачі виконавчих проваджень, поданих представницею відповідача 2 судовому засіданні 22.03.2018 року, при постановленні цього судового рішення.

Оцінюючи вищенаведене в сукупності, суд зазначає, що факти вчинення дисциплінарного проступку не встановлені та не конкретизовані, тобто не зазначено, які саме дії вчинені позивачем, які свідчать про неналежне виконання ним своїх обовязків, які він дії зобовязаний був вчинити та не вчинив, тобто допустив бездіяльність, яка є дисциплінарним проступком, а відповідачем жодним чином не доведено вчинення таких. Вибірково досліджені судом матеріали виконавчих проваджень, які описано в довідках від 09.09.2016 року та від 26.04.2017 року, повністю спростовують обставини, які наведені у цих довідках щодо їх вчинення.

В матеріалах дисциплінарного провадження відсутні належні та достовірні докази вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

З врахуванням викладеного суд вважає необґрунтованими твердження представниці відповідача у відзиві на позов та наданих у судових засіданнях, що з письмових пояснень ОСОБА_1 не вбачається, з яких поважних причин неналежно виконувались посадові обовязки, відсутнє усвідомлення чи визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; заподіяна шкода привела до порушення прав стягувачів у виконавчих проваджень, а також негативного авторитету органів юстиції та держави в цілому, оскільки порушень в діях ОСОБА_1, описаних у довідках від 09.09.2016 року та від 26.04.2017 року не виявлено.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії»).

Дисциплінарна відповідальність є видом юридичної відповідальності. Юридична відповідальність - це застосування в особливому процесуальному порядку до особи, яка вчинила правопорушення, засобів державного примусу, передбачених санкцією правової норми.

Принципами юридичної відповідальності є, зокрема, законність, обґрунтованість, дотримання права на захист.

Сутність законності як принципу юридичної відповідальності виявляється у можливості притягнення до відповідальності лише винних осіб шляхом діяльності компетентних органів держави, у межах визначеного на законодавчому рівні порядку та за наявності нормативно закріплених підстав.

Обґрунтованість відповідальності передбачає об'єктивне дослідження обставин справи, збирання та всебічну оцінку доказів, доведення наявності факту правопорушення до ступеня вини конкретної особи, визначення можливості застосування санкції з урахуванням конкретних обставин справи і особистості правопорушника.

Право на захист закріплює справедливість юридичної відповідальності шляхом встановлення процесуальних прав притягнутого до відповідальності, які забезпечують можливість знати, у чому полягає звинувачення, оспорювати його, брати участь у дослідженні обставин справи, оскаржити рішення у справі та порядок його виконання.

Дотримання вказаних принципів забезпечує неможливість притягнення до відповідальності невинної особи.

Проте судом встановлено, що вказані принципи не було дотримано відповідачем.

Відсутність в оскаржуваних наказах від 03.04.2017 року та 15.06.2017 року конкретних фактів вчинення ОСОБА_1 порушень, які оцінені ГТУЮ у Львівській області як дисциплінарний проступок, ненадання позивачці в передбаченому ч. 6 ст. 74 Закону № 889- VIII порядку ознайомлення з такими наказами, позбавили позивачку права на захист, а саме права знати у чому полягає звинувачення та оспорювати його.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Враховуючи викладене, дії відповідача при прийнятті оскаржуваних наказів від 03.04.2017 року та від 15.06.2017 року, а також оскаржувані накази є такими, що не відповідають зазначеним критеріям ч. 2 ст. 3 КАС України, оскаржувані накази є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо вимоги зобовязати відповідача виплатити позивачці премії, які не виплачувались у звязку із застосованими дисциплінарними стягненнями у вигляді доган, згідно з наказами № 13/Д від 03.04.2017 року та № 63/Д від 15.06.2017 року, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1-3 ст. 50 Закону № 889-VIII держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов'язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 4) виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; 5) виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; 6) премії (у разі встановлення).

За результатами роботи та щорічного оцінювання службової діяльності державним службовцям можуть встановлюватися премії. До премій державного службовця належать:

1) премія за результатами щорічного оцінювання службової діяльності;

2) місячна або квартальна премія відповідно до особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 цього ж Закону протягом строку дії дисциплінарного стягнення (крім зауваження) заходи заохочення до державного службовця не застосовуються.

Представниця відповідача у поясненні від 15.02.2018 року зазначила, що відповідно до інформації, наданої Управлінням фінансового та матеріально-технічного забезпечення, щодо наявності коштів у фонді преміювання державних службовців ГТУЮ у Львівській області, встановлено, що у квітні 2017 року працівникам ГТУЮ у Львівській області нараховано премії у сумі 1323116,61 грн., у червні 2017 року в сумі 972814,58 грн.

Згідно з інформацією Управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення, повідомлено, що розмір премії, яка могла би бути виплачена ОСОБА_1С, у разі не притягнення останньої до дисциплінарної відповідальності, складав би: за червень 2017 року 794,70 грн., за липень 2017 року 364,23 грн., за серпень 2017 року 693,78 грн., за вересень 2017 року 1083,68 грн., за жовтень 2017 року 756,85 грн., за листопад 2017 року 504,57 грн. за грудень 2017 року 264,90 грн. Повідомлено, що за травень 2017 року ОСОБА_1 нараховано та виплачено премію у травні 2017 року в сумі 543,74 грн. (Т.5, а.с. 77).

З врахуванням того, що застосовані дисциплінарні стягнення у вигляді доган відповідно до наказу від 03.04.2017 року та від 15.06.2017 року визнано протиправними та скасовано, суд вважає за доцільне задовольнити вказану позовну вимогу у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позивачка вимоги позову обґрунтувала належним чином долученими до матеріалів справи письмовими доказами, в той час як відповідачем вимог позивачки належними та допустимими доказами не спростовано, відтак, позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати зі сторін стягувати не слід, оскільки відповідачка таких при зверненні до суду не понесла, доказів зворотного не надала, а підстав для стягнення таких за рахунок бюджетних асигнувань відповідача не встановлено.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Львівській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1С.» № 13/Д від 03.04.2017 року.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Львівській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1С.» № 63/Д від 15.06.2017 року.

4. Зобовязати Головне територіальне управління юстиції у Львівській області (79000, м. Львів, пл. Шашкевича, 1; ) виплатити ОСОБА_1 (79031, м. Львів, вул. Стрийська, 91/51; РНОКПП НОМЕР_1) премії, які не виплачувались у звязку із застосованими дисциплінарними стягненнями у вигляді доган, згідно з наказами № 13/Д від 03.04.2017 року та № 63/Д від 15.06.2017 року.

5. Судові витрати зі сторін не стягувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 02.04.2018 року

Суддя Качур Р.П.