Справа № 808/1427/17
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2018 рокусправа № 808/1427/17
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд
у складі колегії: головуючий суддя: Коршуна А.О.
судді: Чередниченка В.Є. Панченко О.М.
за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05.12.2017р. у справі №808/1427/17
за позовом:ОСОБА_1
до: про:1. Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 2. Головного управління Національної гвардії України визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

19.05.2017р. ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - В/ч НОМЕР_1 ), Головного управління Національної гвардії України (далі ГУ Нацгвардії України) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, судом першої інстанції позов зареєстровано 23.05.2017р. / а.с. 50, 3-12 том 1/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.06.2017р. за вищезазначеним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №808/1427/17 та справу призначено до судового розгляду /а.с. 2 том 1/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові з урахуванням неодноразових уточнень позову /а.с.55-63,181-190 том 1/ та остаточної редакції позовних вимог /а.с. 264 том 1/ на те, що указом Президента України №607/2014 від 21.07.2014р. у зв`язку з поширенням проявів тероризму на території України, було оголошено проведення часткової мобілізації та в період дії цього указу між ним та державою Україна, в особі командира В/ч НОМЕР_1 було укладено контракт про проходження служби у військовому резерві Національної гвардії України МВС України терміном на 5 років, та 13.08.2014р. наказом командира В/ч НОМЕР_1 його було призначено на посаду командира відділення радіозв`язку взводу бойового та матеріально-технічного забезпечення батальйону оперативного призначення та зараховано до списків особового складу цієї частини, тому він вважає що з цього часу він набув статус військовослужбовця та з цього часу проходить військову службу, наказом командира В/ч 3066 №159 від 19.08.2-014р. його було направлено у відрядження в зону проведення АТО та у період з 19.08.2014р. по 06.10.2014р. він брав безпосередню участь в АТО, у подальшому під час виконання завдань військової служби в зоні АТО перебуваючи у складі колони військової техніки 05.01.2015р. сталось ДТП, внаслідок якої ним було отримано чисельні травми, у зв`язку з чим з січня по червень 2015р. він перебував на стаціонарному лікуванні, йому було зроблено декілька медичних операцій, та на медичному обстеженні, у червні 2015р. постановою військово-лікарської комісії його визнано непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним у військовий час, також рішенням Запорізької ОМСЕК йому встановлена третя група інвалідності. Наказом командира В/ч 3066 №167 від 19.08.2015р. контракт про проходження ним служби у військовому резерві припинено, його звільнено зі служби у військовому резерві і з цього часу відповідач В/ч НОМЕР_1 припинив виплату йому грошового забезпечення та не допускає його до несення військової служби та взагалі вважає, що весь період з 13.08.2014р. по 19.08.2015р. він не перебував на військовій службі та не має статусу військовослужбовця. До теперішнього часу будь-які рішень щодо його звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу частини не приймались, тому він вважає себе військовослужбовцем, що у свою чергу надає йому визначені законодавством відповідно статусу військовослужбовця права та обов`язки. У зв`язку з порушенням його прав як військовослужбовця він неодноразово звертався до командира В/ч НОМЕР_1 , але йому було відмовлено у поновленні його прав, тому він був змушений звернутись до командувача Нацгвардії України, але у квітні 2017р. він отримав лист, у якому у поновленні його прав відмовлено. Отже він вважає такі дії відповідачів необґрунтованими та безпідставними, такими, що порушують його права та охоронювані законом інтереси, з метою захисту та відновлення яких він звернувся до суду та просив суд:

- зобов`язати відповідачів зарахувати йому строк проходження військової служби з дня його включення до списків особового складу В/ч НОМЕР_1 (13.08.2014р.) до вислуги років військової служби (як у календарному, так і у пільговому обчисленні), а також внести відповідні зміни до документів позивача, в яких відображається факт проходження військової служби та її стаж;

- зобов`язати відповідачів допустити його до проходження військової служби на займаній посаді старшого кулеметника другого відділення третього взводу оперативного призначення третьої роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення (перший резервний батальйон) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) або на іншій посаді, що відповідає його військовому званню;

- допустити негайне виконання постанови в частині допущення позивача до проходження військової служби на займаній посаді;

- зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок позивачу матеріального та грошового забезпечення, виходячи із порядку та розмірів, установлених для осіб, які проходять військову службу за контрактом, з урахуванням премій, доплат, винагород за безпосередню участь в АТО та інших щомісячних та одноразових видів грошового забезпечення за період з 13.08.2014р. по 19.12.2014р. за займаною посадою командира відділення радіозв`язку взводу бойового та матеріально-технічного забезпечення батальйону оперативного призначення В/ч НОМЕР_1 , та з 19.12.2014р. до дня допущення позивача до проходження військової служби за посадою старшого кулеметника другого відділення третього взводу оперативного призначення третьої роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення (перший резервний батальйон) В/ч НОМЕР_1 ;

- виплатити відповідну різницю між фактично отриманим та перерахованим матеріальним та грошовим забезпеченням.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.12.2017р. у справі №808/1427/17 адміністративний позов задоволено частково, зобов`язано В/ч НОМЕР_1 та ГУ Нацгвардії України зарахувати ОСОБА_1 строк проходження військової служби з дня його включення до списків особового складу В/ч НОМЕР_1 (13.08.2014р.) до дня виключення зі списків особового складу В/ч НОМЕР_1 (19.08.2015р.) до вислуги років військової служби (як у календарному, так і у пільговому обчисленні), а також внести відповідні зміни до документів ОСОБА_1 , в яких відображається факт проходження військової служби та її стаж; зобов`язано ГУ Нацгвардії України здійснити перерахунок ОСОБА_1 матеріального та грошового забезпечення, виходячи із порядку та розмірів, установлених для осіб, які проходять військову службу за контрактом, з урахуванням премій, доплат, винагород за безпосередню участь в АТО та інших щомісячних та одноразових видів грошового забезпечення за період з 13.08.2014р. по 18.12.2014р. за займаною посадою командира відділення радіозв`язку взводу бойового та матеріально-технічного забезпечення батальйону оперативного призначення В/ч НОМЕР_1 , та з 19.12.2014р. до 19.08.2015р. за посадою старшого кулеметника другого відділення третього взводу оперативного призначення третьої роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення (перший резервний батальйон) В/ч НОМЕР_1 , у решті позовних вимог відмовлено (суддя Прудивус О.В.) / а.с. 273а-278/.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції від 05.12.2017р. в частині відмови у задоволенні частини заявлених ним позовних вимог, подав апеляційну скаргу /а.с. 72-79/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було зроблено помилкові висновки, які призвели до відмови у задоволенні частини заявлених ним позовних вимог, і він вважає що у цій частині судом першої інстанції постановлено рішення з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, тому просив суд скасувати постанову суду першої інстанції від 05.12.2016р. в частині відмови у задоволенні частини заявлених ним позовних вимог та постановити у справі нове рішення у частині цих вимог, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач - ГУ Нацгвардії України, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу /а.с. 25-31 том 2 /, заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, та посилаючись на те, що судом першої інстанції постановлено обґрунтоване рішення в частині відмови позивачу у задоволенні частини позовних вимог, але в частині задоволених судом першої інстанції позовних вимог судом було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у цій частині позовних вимог з порушення норм чинного законодавства, тому просив скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 та постановити у цій частині позовних вимог нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні і цієї частини позовних вимог.

Відповідач В/ч НОМЕР_1 , у письмовому відзиві на апеляційну скаргу /а.с. 37-39 том 2 /, заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача та просив суд у задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити.

Заслухавши у судовому засіданні:

- позивача та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили апеляційну скаргу задовольнити;

- представників відповідача, які заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили суд апеляційну скаргу залишити без задоволення;

перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, та рішення суду першої інстанції у даній справі в межах доводів апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом, встановлено, що між позивачем та державою Україна, від імені якої виступав командир В/ч НОМЕР_1 в період дії часткової мобілізації, 13.08.2014р. було укладено контракт про проходження громадянином України служби у військовому резерві строком на п`ять років / а.с. 17/, наказом командира В/ч 3066 №32 о/с від 13.08.2014р. позивача було зараховано до списків особового складу частини та призначено командиром відділення радіозв`язку взводу бойового та матеріально-технічного забезпечення батальйону оперативного призначення (1-го батальйону резервістів)/ а.с. 18/, а наказом командира В/ч НОМЕР_1 від 19.08.2014р. № 159 позивача було направлено у відрядження в зону проведення антитерористичної операції для виконання завдань згідно з Законом України «Про боротьбу з тероризмом» /а.с. 19/, де він приймав участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України у період з 19.08.2014р. по 06.10.2014р. / а.с. 20/

05.01.2015р. бійці батальйону імені Кульчицького, серед яких був позивач, потрапили у дорожньо-транспортну пригоду та внаслідок отриманих травм, пов`язаних із захистом Батьківщини, позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності, що підтверджується свідоцтвом про хворобу від 16.06.2015 № 144 / а.с. 24/, випискою з акту огляду МСЕК серії АВ № 0679093 /а.с. 36/, довідкою до акту огляду МСЕК /а.с. 36/

Наказом командира відповідача В/ч НОМЕР_1 - №167 від 19.08.2015р. позивача було звільнено зі служби у військовому резерві за станом здоров`я /а.с. 25/.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано нормами Конституцій України та Законів України «Про Національну гвардію України», «Про військовий обов`язок та військову службу», «Про боротьбу з тероризмом» та Положення про проходження військової служби громадянами України служби у військовому резерві Національній гвардії України, яке затверджено Указом Президента України № 470/2012 від 10.08.2012 р. (далі - положення).

Приймаючи до уваги вищенаведені фактичні обставини справи та враховуючи зміст ч. 9 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» ( в редакції яка діяла на момент виникнення спірних відносин) та п. 9 Положення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що оскільки позивача 13.08.2014р. зараховано до списків особового складу В/ч НОМЕР_1 та позивач у справі у статусі командира відділення радіозв`язку взводу бойового та матеріально-технічного забезпечення батальйону оперативного призначення (1 батальйону резервістів) приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, то позивач у справі ОСОБА_1 , фактично проходив військову службу і відноситься до категорії військовослужбовців і таку службу позивач почав проходити з 13.08.2014р., а кінцевим строком проходження позивачем такої служби припиненням проходження військової служби, є день звільнення позивача зі служби у військовому резерві, і оскільки позивача звільнено зі служби у військовому резерві за станом здоров`я наказом командира В/ч НОМЕР_1 від 19.08.2015р, то таким днем є 19.08.2013р., і саме цей період з 13.08.2014р. по 19.08.2015р. відповідачі у справі повинні зарахувати до вислуги років військової служби (як у календарному, так і у пільговому обчисленні), а також внести відповідні зміни до документів позивача, в яких відображається факт проходження військової служби та її стаж, і здійснити за цей період перерахунок позивачу матеріального та грошового забезпечення виходячи із порядку та розмірів, установлених для осіб, які проходять військову службу за контрактом, з урахуванням премій, доплат, винагород за безпосередню участь в АТО та інших щомісячних та одноразових видів грошового забезпечення за період: - з 13.08.2014р. по 18.12.2014р. за займаною посадою командира відділення радіозв`язку взводу бойового та матеріально-технічного забезпечення батальйону оперативного призначення В/ч НОМЕР_1 ; - з 19.12.2014р. до 19.08.2015р. за посадою старшого кулеметника другого відділення третього взводу оперативного призначення третьої роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення (перший резервний батальйон) В/ч НОМЕР_1 .

При цьому, позовні вимоги позивача , які стосуються періоду з 19.08.2015р. по день допущення позивача до проходження військової служби, задоволенню не підлягають та є безпідставними з огляду на те, що наказом відповідача №167 від 19.08.2015р. укладений з позивачем 13.08.2014р. контракт припинено та позивача звільнено зі служби у військовому резерві за станом здоров`я.

Щодо заявлених позивачем у справі позовних вимог стосовно зобов`язання відповідачів допустити його до проходження військової служби на займаній посаді старшого кулеметника другого відділення третього взводу оперативного призначення третьої роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення (перший резервний батальйон) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ) або на іншій посаді, що відповідає його військовому званню, то колегія суддів вважає, що ця частина позовних вимог не підлягає задоволенню з огляду на те, що допущення до проходження військової служби є виключною компетенцією відповідача В/ч НОМЕР_1 , яка не може бути замінена рішенням суду, яке у такому випадку буду фактичним втручанням у дискреційні повноваження органу державної влади, що суперечить завданням адміністративного судочинства та виходить за їх межі.

Отже враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, яке регулює правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції об`єктивно, повно та всебічно з`ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини і ухвалено законне рішення про часткове задоволення заявлених позивачем позовних вимог, а враховуючи , що під час апеляційного розгляду даної справи порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваного судового рішення, не встановлено колегія суддів вважає за необхідне постанову суду першої інстанції від 05.12.2017р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05.12.2017р. у справі №808/1427/17 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.
Повний текст виготовлено 30.03.2018р..

Головуючий суддя: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: О.М. Панченко