Справа № 823/1390/18
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року справа № 823/1390/18

15 год. 17 хв. м.Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Рідзеля О.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Мельникової О.М.,

представника заявника ОСОБА_1 (за довіреністю),

представника відповідача ОСОБА_2 (за ордером),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за заявою Головного управління ДФС у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,

ВСТАНОВИВ:

29.03.2018 Головне управління ДФС у Черкаській області (далі заявник) звернулось у Черкаський окружний адміністративний суд із заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі відповідач).

Заява мотивована тим, що відповідач відмовився у допуску службових осіб заявника до проведення документальної позапланової перевірки, у звязку з чим 28.03.2018 заявником прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна відповідача, який відповідно до закону має бути підтверджено судом протягом 96 годин з моменту його застосування. Представник заявника у судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення заяви та вказав на відсутність підстав для прийняття рішення про умовний адміністративний арешт майна відповідача.

Заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозвязку, врахувавши їх допустимість та належність, суд зазначає таке.

Відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець 24.03.2015 (РНОКПП НОМЕР_1) здійснює господарську діяльність за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 96 (кафе-бар «ТАЙМИР»).

Суд встановив, що наказом Головного управління ДФС у Черкаській області від 26.03.2018 №633 на підставі підп. 20.1.2., 20.1.4., 20.1.8.- 20.1.11. п.20.1 ст.20, підп.75.1.3., п.75.1. ст.75, підп.80.2.4. п.80.2. ст.80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України) призначено фактичну перевірку відповідача з питань дотримання порядку регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин, яку провести за місцем здійснення діяльності: м. Черкаси, вул. Смілянська, 96, - у термін з 26.03.2018 до 30.03.2018.

На підставі наведеного наказу службовим особам податкового органу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 видано направлення на перевірку від 26.03.2018 №000178 та №000179 відповідно.

Відповідно до вимог підп.62.1.3 п.6.2.1 ст.62 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України) звірки та перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин, є формами податкового контролю.

П.75.1 ст.75 ПК України передбачено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною перевіркою згідно підп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України вважається така, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Вона здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). На підставі п.80.1 ст.80 ПК України вона здійснюється без попередження платника податків (особи).

Підпунктом 80.2.4 п.80.2 ст.80 ПК України встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки та у разі неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.

На підставі п.81.1. ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Суд встановив, що 27.03.2018 найманий працівник відповідача продавець кафе-бару «ТАЙМИР» ОСОБА_6 ознайомлена з наказом Головного управління ДФС у Черкаській області від 26.03.2018 №633 «Про проведення фактичної перевірки», що підтверджується її особистим підписом в листі розсилки наказу ГУ ДФС у Черкаській області (а.с.11).

Після ознайомлення з наказом Головного управління ДФС у Черкаській області від 26.03.2018 №633 «Про проведення фактичної перевірки» та направленнями на перевірку особа, що здійснює розрахункові операції продавець кафе-бару «ТАЙМИР» ОСОБА_6 відмовилась від підписання наказу на перевірку, про що складений акт відмови від підписання направлень на перевірку від 27.03.2018.

Відповідно до абз.6-8 п.81.1. ст.81 ПК України відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Разом з тим, всупереч вказаним нормам особа, що здійснює розрахункові операції продавець кафе-бару «ТАЙМИР» ОСОБА_6 відмовилась від допуску службових осіб податкового органу до перевірки, про що складено акт від 27.03.2017 №24/23-0014-0781/НОМЕР_1 відмови від проведення фактичної перевірки (від допуску посадових осіб контролюючого органу), який підписаний службовими особами позивача та поліцейським роти №2 рядовим поліції УПП Черкаській області ОСОБА_7

Врахувавши викладе, суд дійшов висновку про безпідставність відмови у допуску службових осіб податкового органу до проведення фактичної перевірки та ухилення від її проведення за наявності законних підстав для її здійснення.

Суд встановив, що на підставі звернення заступника начальника Головного управління ДФС у Черкаській області ОСОБА_8 від 28.03.2018 начальником ГУ ДФС у Черкаській області ОСОБА_9 прийнято рішення від 28.03.2018 №13495/23-00-14-0714, яким застосовано умовний адміністративний арешт майна (всього рухомого та нерухомого) фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

На підставі п.94.2.3 ст.94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Пунктом 94.5 ст. 94 ПК України передбачено, що арешт майна може бути повним або умовним. Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника відповідного органу державної податкової служби на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником органу державної податкової служби, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Згідно з п. 94.6.1. ст. 94 ПК України керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна.

Суд вважає необґрунтованими твердження представника відповідача, що заявником в порушення п. 94.6.1. ст. 94 ПК України не направлено та не вручено рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна відповідача, оскільки представником заявника надано копію фіскального чеку про направлення цього рішення ФОП ОСОБА_3 на його податкову адресу.

Оскільки відповідно до п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення, рішення позивача про застосування умовного адміністративного арешту майна вважається врученим відповідачу.

Пункт 94.10 ст.94 ПК України встановлює, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Статтею 16 ПК України визначено обов'язки платника податків, до яких належать у т.ч. неперешкоджання законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов'язків та виконування законної вимоги такої посадової особи; забезпечувати збереження документів, пов'язаних з виконанням податкового обов'язку, протягом строків, установлених цим Кодексом; допуск посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов'язані з утриманням об'єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи відмову у допуску службових осіб контролюючого органу до проведення перевірки за наявності законних підстав для її проведення, наявність яких встановлена судом під час розгляду заяви, податковий орган правомірно прийняв рішення про накладення умовного адміністративного арешту на майно відповідача, як це передбачено нормами підп. 94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України.

Отже, рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 28.03.2018 №13495/23-00-14-0714, яким застосовано умовний адміністративний арешт майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, є обґрунтованим.

Врахувавши вищевикладені обставини справи та відсутність доказів зі сторони відповідача щодо спору про право, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 283, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву Головного управління ДФС у Черкаській області про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків задовольнити повністю.

Підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (19643, Черкаська обл., Черкаський район, с. Худяки, вул. Ватутіна, буд.4; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), застосованого рішенням Головного управління ДФС у Черкаській області від 28.03.2018 №13943/23-00-14-0714 «Про застосування адміністративного арешту майна платника податків».

Копію рішення направити учасникам справи.

Повідомити сторін, що рішення підлягає негайному виконанню, проте набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.ст.272, 283 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Рідзель