Справа № 296/7620/17
Суддя: Сингаївський О. П.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/7620/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого Сингаївського О.П.,

секретаря Галіцької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Виконавчого комітету Житомирської міської ради про скасування рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із даним позовом 23.02.2017 року, де вказала, що вона є власником 57/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: м.Житомир, Київське шосе, №30-Б. Дане домоволодіння належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №716, виданого державним нотаріусом першої Житомирської державної нотаріальної контори 21 грудня 1999 року та зареєстрованого в реєстрі за № 4/3984 25.06.2007 року.

Іншим співвласником житлового будинку за адресою: м.Житомир, Київське шосе, 30-Б є відповідач по справі ОСОБА_2, яка має у власності 43/100 частин будинку.

В 2007 році ОСОБА_2 на земельній ділянці самовільно побудувала окремий житловий будинок.

На підставі рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №628 від 26.08.2010 року відповідачу було видане свідоцтво, відповідно до якого вона є власником цілого будинку за адресою м.Житомир, Київське шосе №30-Б.

Посилаючись на те, що вказаним рішення її фактично позбавили права власності на 57/100 частин житлового будинку за вказаним адресом, оскільки самовільно побудованому будинку відповідача було присвоєно таку ж саму адресу, позивач просила: «Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №628 від 26.08.2010 року в частинні надання дозволу ОСОБА_2 оформити право власності на об'єкт нерухомого майна. Скасувати свідоцтво про право власності на цілий житловий будинок за адресою м.Житомир, Київське шосе, №30-Б видане на ім»я ОСОБА_2. Скасувати запис від 03.09.2010 року про реєстрацію в Державному реєстрі про реєстрацію прав власності на нерухоме майно цілого будинку за адресою м.Житомир, Київське шосе, № 30-Б на ім»я ОСОБА_2.»

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з викладених у ньому підстав.

Відповідач та її представник позов не визнав, посилаючись на те, що оскаржуваним рішенням не зачіпаються права позивача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 57/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: м.Житомир, Київське шосе, №30-Б. Дане домоволодіння належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом першої Житомирської державної нотаріальної контори 21 грудня 1999 року №716 та зареєстрованого в реєстрі за №4/3984. 25.06.2007 року. Дане свідоцтво зареєстровано в комунальному підприємстві «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради за реєстраційним № 16957255.

Іншим співвласником житлового будинку за адресою: м.Житомир, Київське шосе, 30-Б є відповідач по справі ОСОБА_2, яка має у власності 43/100 частин будинку.

В 2007 році ОСОБА_2 на земельній ділянці побудувала окремий житловий будинок.

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №628 від 26.08.2010 року було оформлено право власності на обєкти нерухомого майна, що належить ОСОБА_2, а саме на житловий будинок, загальною площею 75,40 кв.м. за адресою м.Житомир, Київське шосе, 30-б (а.с.11-13).

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом влади АРК або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно п.п. 10 п. "б" ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо обліку відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", від 01.07.2004, №1952-ІУ, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно п.1 ч.1 ст. 18 Закону № 1952-ІУ фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна видається свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Відповідно ст.19 № 1952-ІУ, підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є: свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до вимог цього Закону; рішення судів, що набрали законної сили; інші документі, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно ч.4 ст.24 Закону №1952-ІУ, відмова у державній реєстрації прав з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні до 01.01.2013 був визначений Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України N7/5 від 07 лютого 2002 року. Згідно з пунктом 1.3 розділу І Положення державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно п.1.6 цього Положення реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

Згідно п.п "а" п. 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5, оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Аналізуючи наведені норми права та встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов до висновку про те, що орган місцевого самоврядування діяв у межах наданих йому повноважень і у спосіб, встановлений законодавством.

Позивачкою не доведено факт порушення її прав з боку Відповідачів. Не зазначено яким чином, та не надано жодного доказу на підтвердження того, що прийняттям спірного рішення порушено її право власності. При цьому обраний спосіб захисту своїх прав не є адекватним тим порушенням, які позивач вбачає в діях відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 21 ЦК України, п.п. 10 п. "б" ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.4, п.1 ч.1 ст. 18, 19, ч.4 ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України N7/5 від 07 лютого 2002 року, Керуючись ст.ст. . 8, п. 7 ст. 9, 10, 11, 71, 86 Кодексу Адміністративного Судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Виконавчого комітету Житомирської міської ради про скасування рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №628 від 26.08.2010 року в частині надання дозволу ОСОБА_2 оформити право власності на обєкт нерухомого майна, скасування свідоцтва про право власності та запису в Державному реєстрі про реєстрацію прав власності на нерухоме майно відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирськоого апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд протягом місяця з дня його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський