Справа № 175/3738/17
Суддя: Ребров С. О.
Дата ухвалення: 2018-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/3738/17
Провадження № 2-а/175/93/17
Рішенням

Іменем України

23 лютого 2018 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Реброва С.О.,

при секретарі - Ратушній Л.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Пилипчука Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Слобожанське Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1, звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, згідно позовних вимог просила суд: визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1, у перерахунку пенсії відповідно до ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру», зобов'язати Головного управління пенсійного фонду України у Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії на підставі довідки №18-301 вих.17 від 16.05.2017 року прокуратури Дніпропетровської області у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до постанов КМУ №505 від 31.05.2012 року та №1013 від 09.12.2015 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії, повністю підтвердивши викладені обставини в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, подавши заперечення,

просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, 27 травня 2015 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі правонаступником якого є Дніпропетровське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, як особа, якій призначено пенсію за вислугою років згідно із Законом України «Про прокуратуру», відповідно до ст. 50-1 у розмірі 60% від середнього заробітку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» затверджено нові схеми посадових окладів працівників органів прокуратури.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» встановлено, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців.

Згідно із зазначеним, відбулося підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

13.09.2017 року позивач звернулась до Дніпропетровського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про перерахунок раніше призначеній пенсії та надала оригінал довідки прокуратури Дніпропетровської області за №18-301вих17 від 16.05.2017 року про її заробітну плату з 01.12.2015 року, яку складено на підставі вищевказаних нормативних актів Кабінету Міністрів України.

Листом №2273/02/22 від 14.09.2017 року Дніпропетровське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області відмовило позивачу в задоволенні заяви про перерахунок пенсії, мотивуючи тим, що пунктом 5 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-УШ, визначено, що з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначено пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до положень ч. 13 ст. 50-1 Закону №1789-ХП держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного (чинного) заробітку за відповідною посадою, станом на час звернення за перерахунком пенсії.

Перерахунок пенсії проводиться на підставі документів пенсійної справи та документів, додатково поданих пенсіонерами, в даному випадку довідки №18-301 вих.17 від 16.05.2017 року прокуратури Дніпропетровської області.

Відповідно до ч.17-18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Згідно ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у рішенні №1-рп/99 від 09.02.1999 року (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що положення ч.1 ст.58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність поширюється на фізичних осіб (п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України).

Відповідно до ч.4 ст.2 Цивільного-процесуального Кодексу України Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», передбачено, що оскільки Конституція Україти, як зазначено в статті 8, має найвищу юридичну силу, то її норми є нормами прямої дії. Суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії. Судові рішення повинні ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист громадян України та визначив, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України і т.інш. (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 р. №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 р. №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Згідно ст.22 Конституції України не допускається звуження змісту та обсягу прав громадян шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Конституційний суд України у рішенні №8-рп/2005 від 11.10.2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося звуження обсягу прав та свобод особи, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики. Пенсійне забезпечення громадян, які виконують або виконували державні функції на посадах зі спеціальним статусом є важливим елементом державних гарантій матеріального і соціального захисту відповідних осіб з метою належного виконання ними особливих професійних обов'язків.

Тому право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню або обмеженню згідно з вимогами статей 22 та 64 Конституції України. Для зазначених категорій осіб передбачено особливий порядок пенсійного забезпечення з урахуванням їх правового статусу, професійних обов'язків, підвищення вимог до дисципліни, обмежень та інших особливостей, пов'язаних з ризиком для життя та здоров'я, що й зумовило встановлення додаткових гарантій соціального забезпечення таких осіб.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Згідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст.76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно до п.1,3 ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відносно цих вимог закону суд вважає, що відповідач не довів правомірності свого рішення щодо відмови ОСОБА_1, у проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки №18-301 вих.17 від 16.05.2017 року прокуратури Дніпропетровської області у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до постанов КМУ №505 від 31.05.2012 року та №1013 від 09.12.2015 року, цим самим порушив конституційне право позивача, передбачене ч.1 ст.46 Конституції України, та діяв не у відповідності з вимогами ч.2 ст.19 Конституції України, якою на органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб покладено обов'язки діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, шляхом визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1, у перерахунку пенсії відповідно до ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру», зобов'язати Головного управління пенсійного фонду України у Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії на підставі довідки №18-301вих.17 від 16.05.2017 року прокуратури Дніпропетровської області у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до постанов КМУ №505 від 31.05.2012 року та №1013 від 09.12.2015 року є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 22 Конституції України, ст.ст. 244, 245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1, у перерахунку пенсії відповідно до ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру».

Зобов'язати Головного управління пенсійного фонду України у Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії на підставі довідки №18-301вих.17 від 16.05.2017 року прокуратури Дніпропетровської області у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до постанов КМУ №505 від 31.05.2012 року та №1013 від 09.12.2015 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640 грн., 00 коп.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Ребров