Справа № 520/12626/17
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2018 р.м.ОдесаСправа № 520/12626/17

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Васильків О.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Бойка А.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2017 року (м. Одеса, дата складання повного тексту рішення 13.11.2017р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

19.10.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Одеси із адміністративним позовом до Центрального обєднаного управління ПФУ в м. Одесі, в якому просив суд:

- визнати неправомірними рішення №858258 від 21.09.2017р. та дії відповідача щодо відмови йому у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням отриманої в період роботи на посаді судді допомоги на оздоровлення на підставі довідки Апеляційного суду Одеської області №259 від 06.09.2017р.;

- зобовязати відповідача здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням отриманої ним в період роботи на посаді судді допомоги на оздоровлення на підставі довідки Апеляційного суду Одеської області №259 від 06.09.2017 року, починаючи з 18.09.2017 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачем протиправно та без законних підстав було відмовлено йому у перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці на підставі наданої ним довідки апеляційного суду.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано неправомірними та протиправними дії Центрального обєднаного управління ПФУ в м. Одесі щодо прийняття рішення №858258 від 21.09.2017 року про відмову ОСОБА_2 у перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці з урахуванням отриманої ОСОБА_2 в період роботи на посаді судді допомоги на оздоровлення на підставі наданої апеляційним судом Одеської області довідки №259 від 06.09.2017р. Зобовязано Центральне обєднане управління ПФУ в м. Одеси здійснити ОСОБА_2 перерахунок і виплату щомісячного довічного утримання судді у відставці з урахуванням отриманої ОСОБА_2 в період роботи на посаді судді допомоги на оздоровлення на підставі наданої апеляційним судом Одеської області довідки №259 від 06.09.2017р., починаючи з 18.09.2017 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник Центрального обєднаного управління ПФУ в м. Одесі 01.12.2017 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 13.11.2017 року та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач ОСОБА_2 (23.12.1968 р.н.), перебуває на обліку в Центральному обєднаному управлінні ПФУ в м. Одесі та йому призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 % від заробітної плати судді.

18.09.2017 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 06.09.2017 року №260, виданої Апеляційним судом Одеської області.

21.09.2017 року рішенням Центрального обєднаного управління ПФУ в м. Одесі №858258 позивачу було відмовлено у перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці, посилаючись, що врахування при обчисленні довічного грошового утримання судді у відставці в суддівську винагороду інших витрат, в тому числі і матеріальну допомогу, чинним законодавством не передбачено.

Не погоджуюсь з таким рішенням пенсійного органу, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог, та відповідно, з неправомірності дій та спірного рішення пенсійного органу.

Проте, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх необгрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, яким є Закон України «Про судоустрій і статус суддів», чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.

Так, як слідує зі змісту приписів ч.ч.1,2 ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. «Суддівська винагорода» складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Як видно з ч.1 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року; 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Посилання ж суду 1-ї інстанції на ст.2 Закону України «Про оплату праці», пункт 2.3.3 «Інструкції зі статистики заробітної плати» (затв. наказом Держкомстату України від 13.01.2004р. №5), якими нібито передбачено, що матеріальна допомога на оздоровлення повинна включатися до складу «суддівської винагороди» є безпідставними, оскільки спеціальним законом, яким, в даному випадку є Закону України «Про судоустрій і статус суддів», визначено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж цей Закон.

Також, є безпідставним і застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду України, викладених в постановах від 20.02.2012 року №21-430а11 та від 06.11.2013 року №21-350а13 про те, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії та щомісячного грошового утримання, оскільки предметом позову у зазначених справах є перерахунок пенсії «державних службовців», призначених на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу», а в даному ж конкретному випадку, предметом позову - є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання «судді у відставці», при цьому, спеціальним законом визначено склад суддівської винагороди, який застосовується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Посилання суду першої інстанції на положення ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно яких, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, враховується у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати також є безпідставними, оскільки застосування цих норм можливе лише у разі призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено спеціальним законом - Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що «матеріальна допомога на оздоровлення» не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що, в свою чергу, вказує на правомірність дій та рішень пенсійного органу (відповідача) та відповідно на необґрунтованість позовних вимог щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Крім того, при цьому, одночасно необхідно звернути увагу на те, що аналогічна правова позиція з даного спірного питання була викладена і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 27.02.2018 року по справі №738/1343/17, від 20.03.2018 року по справах №736/964/17 та №749/951/17.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, до того ж, висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення має право скасувати його повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Отже, за таких обставин та враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також в звязку із тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, у відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати судове рішення суду 1-ї інстанції та прийняти нове - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2017 року скасувати, та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 29.03.2018р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: А.В. Бойко

ОСОБА_3