Справа № 755/4661/18
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/4661/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" березня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Сіренко Д.В.

за участю: перекладача ОСОБА_1

представника позивача Коноплястого С.М.

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до громадянина Грузії ОСОБА_3 про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України громадянина Грузії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: прийняти рішення про примусове видворення з території України громадянина Грузії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; затримати з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України громадянина Грузії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на шість місяців.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 серпня 2017 року у ході проведення профілактичних заходів з виявлення іноземців та осіб без громадянства, які нелегально перебувають на території України співробітниками Солом'янського УП Головного управління НП України в м. Києві в кіоску з продажу овочів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, був виявлений громадянин Грузії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться в Україні без наявних законних підстав та документів, які б надавали право законного перебування його на території України. Громадянин Грузії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, пояснив, що на територію України він прибув в вересні 2016 році у приватних справах. Після закінчення терміну перебування на території України вчасно не виїхав у зв'язку з відсутністю коштів на придбання квитка, у зв'язку з чим пішов працювати в кіоск з продажу овочів, де його і було виявлено працівниками поліції. В результаті проведеної перевірки встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на території України без будь-яких документів та законних підстав, які б надавали право останньому знаходитись в Україні. За порушення правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, 14 серпня 2017 року відносно громадянина Грузії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 203 КУпАП (ПР МКМ № 003274) та винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (510 гривень). 15 серпня 2017 року громадяни Грузії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без жодних зауважень, отримав копію постанови про накладення адміністративного стягнення та сплатив штраф. На підставі пункту 1 статті 26 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пункту 2.1 Інструкції № 353/271/150 ГУ ДМС України в місті Києві 14 серпня 2017 року прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Грузії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до якого зобов'язано останнього виїхати з України до 02 вересня 2017 року. Рішення про примусове повернення до суду не оскаржувалось. Відповідно до закону та прийнятого рішення про примусове повернення, ОСОБА_3 повинен був самостійно залишити територію України, тобто виїхати до будь-якої країни світу, в строк зазначений у рішенні про примусове повернення, а саме до 02 вересня 2017 року. У той же час, громадянин Грузії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення від 14 серпня 2017 року. Це було встановлено працівниками ГУ ДМС України в місті Києві 27 березня 2018 року під час загальнодержавних профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант». Громадянин Грузії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг 18-річного віку, статус біженця йому не надано, в процедурі отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні не перебуває, тобто відсутні підстави, за яких примусове видворення не застосовується.

В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, просив надати йому час для добровільного виїзду з території України, при цьому підтвердив фактичні обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала думку та пояснення відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи, під час перебування в Україні громадянин Грузії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим 14 серпня 2017 року Головним управлінням ДМС у м. Києві було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 203 КУпАП, серії ПР МКМ № 003274 та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Згідно квитанції № 27406480 від 15 серпня 2017 року ОСОБА_3 сплачено штраф в сумі 510 гривень.

14 серпня 2017 року Солом'янським РВ ГУ ДМС України в м. Києві прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Грузії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язано його покинути територію України у термін до 02 вересня 2017 року.

Дане рішення вищезазначений громадянин не виконав.

Судом встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає на території України без відповідних документів на право проживання в Україні, близьких родичів, коштів на перебування в Україні, не має. За отриманням статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту на території України до підрозділів ДМС України не звертався.

Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначені загальні питання правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядку їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

З метою контролю за виконанням іноземцем та особою без громадянства рішення про примусове повернення службові особи органу охорони державного кордону чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, можуть супроводжувати такого іноземця та особу без громадянства по території України.

Згідно ч. 8 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

За змістом ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Позов про примусове видворення не подається стосовно іноземців та осіб без громадянства, підстави для примусового видворення яких виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон під час їх виїзду з України.

Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в'їзд в Україну строком на п'ять років. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони в'їзду в Україну, який особа мала до цього.

Як роз'яснено у п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2012р. за № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» (у редакції, викладеній в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 16.03.2012 року № 3), примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду. З позовом про примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства до адміністративного суду мають право звернутися центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України за місцезнаходженням вищезгаданих органів. Позовна заява про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства може бути подана до суду разом з позовною вимогою про затримання, у той же час вимога про затримання може бути подана після вирішення вимоги про видворення іноземця чи особи без громадянства. Якщо ці вимоги подані разом, то судам необхідно враховувати те, що вирішення вимоги про затримання є похідним від вирішення вимоги про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства. Водночас судам необхідно враховувати, що задоволення позовної вимоги в частині примусового видворення іноземця чи особи без громадянства не є абсолютним для вирішення позову в частині затримання. Однак слід мати на увазі, що у разі задоволення цих позовних вимог судом, рішення в частині затримання підлягає негайному виконанню, про що суди повинні зазначити в резолютивній частині постанови (пункт 9 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено перелік обставин, за наявності яких забороняється примусове повернення чи примусове видворення іноземця або особи без громадянства.

Відповідно до статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

З матеріалів справи вбачається, що обставин, які вказані в ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та унеможливлюють примусове видворення за межі території України не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Крім того, відповідач не звертався до Управління Державної міграційної служби України у м. Києві з заявою про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

З вищевикладеного убачається, що доказів, які б мали підтвердити законність перебування відповідача на території України, суду надано не було.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги, що громадянин Грузії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 грубо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, ухиляється від виїзду із України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішень про його примусове повернення, що є підставою для прийняття судом рішення про примусове видворення відповідача за межі України.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Оскільки відповідач не має постійного місця проживання, у суду наявні підстави вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення та існує ризик його втечі, позовні вимоги про затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України строком на шість місяців, підлягає задоволенню.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позову Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до громадянина Грузії ОСОБА_3 про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України громадянина Грузії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до до п.3 ч. 2 ст. 371 КАС України, суд вважає за можливе звернути рішення до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 194, 211, 217, 288, 289, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 26, 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» за № 1 від 25 червня 2009р., суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до громадянина Грузії ОСОБА_3 про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України громадянина Грузії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Примусово видворити з України громадянина Грузії ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Затримати громадянина Грузії ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, необхідний для забезпечення примусового видворення за межі України, але не більше як на шість місяців.

Рішення звернути до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровським районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: