Справа № 819/1527/17
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/516/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р.М., Улицького В.З.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2017 року (ухвалену головуючим суддею Подлісна І.М. у м. Тернополі 0б 11 год. 05 хв.) у справі № 819/1527/17 за адміністративним позовом Фермерського господарства «Бучинський» до Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог обґрунтовані тим, що 01.09.2017 Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, згідно з п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, ст. 77 Податкового кодексу України (далі - ПК України) на підставі акту перевірки № 5225/19-00-14-01/37781444 від 11.08.2017 складено податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 (форма «В4»), яким встановлено порушення п. 44.1 ст. 44. п. 198.5 ст. 198 ПК України, у зв'язку з чим ФГ «Бучинський» () зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 30588, 00 грн.

Крім того, 01.09.2017 Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 та абз. 2 п. 123.1 ст. 123 ПК України, на підставі акту перевірки № 5225/19-00-14-01/37781444 від 11.08.2017 складено наступні податкові повідомлення - рішення:

№ НОМЕР_2 (форма «ПС»), яким встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п.198.5 ст. 198 ПК України та на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 і абз. 2 п. 123.1 ст. 123 ГІК України застосовано до ФГ «Бучинський» () штрафні (фінансові) санкції (штрафи) з податку на додану вартість у сумі 38786,00 грн;

№ НОМЕР_3 (форма «Ф»), яким встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.5 ст. 198 ПК України, у зв'язку з чим ФГ «Бучинський» (код ЄДРГІОУ 37781444) збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 265177,50 грн, у тому числі 212142,00 грн. за податковими зобов'язаннями та 53035,5 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ НОМЕР_4 (форма «Р»), яким встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п.198.5 ст. 198 ПК України, у зв'язку з чим ФГ "Бучинський" () збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 19146, 25 грн, у тому числі 15317, 00 грн за податковими зобов'язаннями та 3829, 25 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.12.2017 позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС у Тернопільській області № НОМЕР_1 від 01.09.2017, № НОМЕР_4 від 01.09.2017, № НОМЕР_3 від 01.09.2017, № НОМЕР_2 від 01.09.2017.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що на момент прийняття контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не закінчився встановлений п. 86.8 ст. 86 ПК України строк - десять робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а тому у ГУ ДФС у Тернопільській області не було правових підстав для прийняття та надсилання (вручення) вказаного податкового повідомлення-рішення.

Крім цього ФГ «Бучинський», після отримання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, зверталося до ГУ ДФС у Тернопільській області з листом, в якому просило контролюючий орган надати платнику податків акт податкової перевірки, на підставі якого було прийнято згадані вище податкові повідомлення-рішення, однак ГУ ДФС у Тернопільській області так і не надіслало ФГ «Бучинський» цього акту перевірки.

Акт від 11.08.2017 № 5225/19-00-14-01/37781444 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ФГ «Бучинський» () за період з 01.04.2014 по 31.03.2017» не підписаний усіма посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку.

Вказану постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконною, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, а саме позивач в особі керівника ОСОБА_1 був завчасно повідомлений про проведення документальної планової виїзної перевірки. Первіркою встановлено, що за період з 01.04.2014 по 31.03.2017 ФГ «Бучинський» задекларовано від'ємне значення з податку на додану вартість в сумі 186623 грн., крім цього встановлено завищення суми від'ємного значення за березень 2017 в сумі 30588 грн.

Зокрема перевіркою встановлено списання позивачем паливно-мастильних матеріалів згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку бухгалтерського обліку № 203 «Паливо» за період з 01.04.2015 по 31.12.2016, всього в сумі 1500355 грн, без ПДВ.

Згадані паливо-мастильні матеріали придбано у постачальників платнкиів ПДВ, суми ПДВ включено до складу податкового кредиту спец декларації ПДВ.

Позивачем не надано первинних документів, які стали підставою для вказаного вище списання, а інші документи надані позивачем не дають змоги підтвердити використання ПММ в господарській діяльності.

Апелянт звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції, лише посилався на порушення контролююючим органом процедури проте не проігнорував спір в частині суті порушення.

Просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідача, вивчивши та проанізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

До такого висновку суд дійшов з огляду на те, що судом першої інстанції було вірно встановлено характер та правову природу спірних правовідносин, визначено предмет позову, а також вірно застосовано законодавство, що регулює спірні правовідносини.

Так судом першої інстанції встановлено ряд обставин, які не оспорюються сторонами, а саме йдеться про те, що відповідачем 11.08.2017 проведено документальну планову первірку ФГ «Бучинський» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2014 по 31.03.2017, валютного за та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за це же період.

Не оспорюється та належно доводиться матеріалами справи те, що позивач належним чином був проінформований про проведення перевірки рекомендованим листом з повідомленням про вручення, який вручено 16.07.2017 керівнику ОСОБА_1

За наслідками первірки складено акт № 5225/19-00-14-01/37781444 від 11.08.2017, в якому наведені виявлені порушення, а саме:

-п.44.1 ст.44 п.198.5 ст.198 ПК України, у зв'зку з чим ФГ «Бучинський» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 30588 грн.;

-п.167.1 ст.167, підпунктів 168.1.1, 168.1.2 п.168.1 ст.168, підпункту 169.2.1, 169.2.2 п.169.2 ст.169 , підпункту «а» п.171.2 ст.171, підпункту «а» п. 176.2 ст.176 ПК України, а саме безпідставне надання податкової соціальної пільги працівникам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в 2016-2017 роках, із за відсутності заяви працівників про застосування солціальної пільги, чим порушено вимоги підпункту 169.2.1, 169.2.2 п.169.2 ст.169 ПК України, внаслідок чого донараховано родатку на доход фізичних осіб в сумі 2338,32 грн;

-підпункктів 129.1.1 п.129.1 ст.129.1,168 1.2 та 168.1.5 п.168.1 ст.168, підпункту «а» п.176.2 ст.176 ПК України, а саме несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 30.01.2015 по 04.06.2015, внаслідок чого донараховано 32,76 грн. пені;

- підпункту 14.1.156, 14.1.175 п.14.1 ст.14, п31.1 ст 31, п.54.2 ст.54, абзацу 2 п.57.1 ст.57, підпункту 126.1 ст.126, підпункту 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5,168.1.6 п.168.1 ст.186, підпункту «а», «г» п.176.2 ст.176 ПК України, а саме перевіркою встановлено несвоєчасно перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 по 31.05.2015 внаслідок чого застосовуються штрафні санкції;

- підпункту «б» п.176.2 ст. 176 ПК України.

На підставі наведеного акта перевірки відповідачем прийняті податкові-повідомлення рішення: № яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 30588 грн; № 000671401 яким зщастосовано штрафні санкції з податку на додану вартість в сумі 38786 грн; № НОМЕР_3 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 265177,50 грн; № НОМЕР_4 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 19146, 25грн.

Задовольняючі позовні вимоги позивача, суд першої інстанції, виходив з того, що позивачу не було вручено акт перевірки, що в свою чергу призвело до порушення прав платника передбачених ст.17 ПК України.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, оскільки матералами справи доводиться те, що акт перевірки не був вручений позивачу, що позбавило останнього права на ознайомлення та отримання акту перевірки, подати письмові заперечення.

З матеріалів справи слідує, що 16.08.2017 ФГ «Бучинський» отримав рекомендоване поштове відправлення, однак доказів отримання разом із довідкою про загальну інформацію, щодо позивача, реєстру контрагентів, зведених даних щодо податкових зобов'язань та додатків до акту перевірки, самого акта перевірки позивачем не здобуто, цього і не може спростувати вдповідач шляхом подання відповідних доказів.

Одночасно колегія суддів наголошує на тому, що таке невручення платнику податків акту перевірки, утруднює можливість останього ефективно захистити свої права та інтереси, такий висновок суду знаходить своє відображення в ст. 13 Єропейської конвенції з прав людини та в судовій практиці ЄСПЛ, а саме йдеться про право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, в конкретному випадку право позивача підписати акт із застереження та подавати письмові заперечення як це передбачено ст.17 ПК України.

З огляду на те, що не було вручено акт перевірки, на момент прийняття спірних податкових повідомлень-рішень не закінчився встановлений п. 86.6 ст. 86 ПК України 10-денний строк, з дня наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки, тому, на переконання колегії суддів, у відповідача не було достатніх підстав для прийняття оскаржуваних рішень.

Поряд з цим колегія суддів погоджується із судом першої інстанції в тому, що акт перевірки № 5225/19-00-14-01/37781444 від 11.08.2017 не підписаний всіма посадовими особами, котрі проводили перевірку, акт підписано лише ОСОБА_5, а іншими 4 ревізорами не підписаний із невідомих підстав, відтак такий акт не може бути належним доказом встановлених перевіркою порушень.

Аналізуючи доводи апелянта щодо ігнорування судом аналізу суті порушень при вирішенні справи, суд апеляційної інстанції вважає, що такі мотиви апеляційної скарги не витримують критики.

Згідно позовної заяви, позивач покликається на єдину підставу для скасування спірних рішень віповідача, а саме на невручення акта перевірки, що позбавило можливості позивача подати письмові заперечення чи викласти застереження. Позивач в позовній заяві жодним чином не спростовує суті виявлених порушень, а тому це і не було предметом дослідження в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. А п. 42.2. визначає, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Статтею 86 ПК України врегульовано порядок оформлення результатів перевірок, зокрема в п. 86.1. встановлено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов'язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом. 86.3.

Акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику.

Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов'язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов'язання.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта або довідки про результати перевірки або неможливості його вручення та підписання у зв'язку з відсутністю платника податків або його законних представників за місцезнаходженням такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених у цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт.

Суд апеляційної інстанції в категоричній формі звертає увагу на приписи ст.19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, даючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам, суд робить висновок про те, що мало місце порушення відповідачем порядку оформлення та вручення акта перевірки, а відтак завчасним та невиправданим є прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень.

Суд апеляційної інстанції вважає за доречне застосувати при розгляді цього спору рішення ЄСПЛ в справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06); у п. 50 якого Суд вказує, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів» . В контексті цього рішення колегія суддів зазначає, що за практикою ЄСПЛ вимога про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою. У звязку з викладеним, протиправне винесення податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень становить втручання у мирне володіння майном субєкта господарювання, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції…»

Підсумовуючи викладене суд не знаходить обгрунтованих підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки доводи апелянта про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження. Натомість суд апеляційної інстанції вважає, що висновки викладені в рішенні суду першої інстанції повністю відповідають суті спору та підтверджуються зібраними доказами.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2017 року у справі № 819/1527/17 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8
Повне судове рішення складено 30 березня 2018 року