Справа № 810/72/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 березня 2018 року

Київ

справа №810/72/17

касаційне провадження №К/9901/36070/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТАПОЛІС» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2018 у справі №810/72/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТАПОЛІС» до 1) Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області; 2) Верховної Ради України, треті особи: Кабінет Міністрів України, Міністерство фінансів України про визнання протиправним рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІТАПОЛІС» звернулось до адміністративного суду з позовом до 1) Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області; 2) Верховної Ради України, треті особи: Кабінет Міністрів України, Міністерство фінансів України, в якому просило:

- визнати незаконною бездіяльність Верховної Ради України з 10.08.2013, яка полягає у неприйнятті закону, яким би визначалися організація, порядок діяльності і повноваження Державної фіскальної служби України та її територіальних органів, в т.ч. Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, як контролюючих органів, описаних у пункті 41.1 статті 41 Податкового кодексу України;

- зобов'язати Верховну Раду України прийняти закон, яким би визначалась організація, порядок діяльності і повноваження Державної фіскальної служби України та її територіальних органів, в т.ч. Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, як контролюючих органів, описаних у пункті 41.1 статті 41 Податкового кодексу України;

- визнати незаконним та скасувати рішення Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київські області від 14.07.2016 №348/10/10-13-11-02;

- зобов'язати Києво-Святошинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області прийняти одержану податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць червень 2016 року з додатками та доповненнями до неї ТОВ «Вітаполіс» з введенням до інформаційних баз даних ДФС України відомостей з цих поданих Позивачем документів від 14.07.2016.

Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 06.09.2017 адміністративний позов в частині вимог про визнання незаконним та скасування рішення Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київські області від 14.07.2016 №348/10/10-13-11-02 та зобов'язання Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області прийняти одержану податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць червень 2016 року з додатками та доповненнями до неї ТОВ «Вітаполіс» з введенням до інформаційних баз даних ДФС України відомостей з цих поданих Позивачем документів від 14.07.2016 повернув позивачу.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 06.02.2018 (повний текст складено 07.02.2018) залишив ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2017 без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІТАПОЛІС» звернулося 07.03.2018 до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2018 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, статтей 11, 160, 170 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент вирішення спору судом першої інстанції), статтей 210, 211, 217, 322 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент вирішення спору судом апеляційної інстанції), положень Закону України «Про судовий збір».

Зокрема, вказує на такі обставини: незважаючи на незрозумілість ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, у задоволенні заяви про роз'яснення такого судового рішення позивачу було відмовлено; судом першої інстанції не враховано, що звернення до суду із заявою про роз'яснення судового рішення зупиняє перебіг процесуального строку, встановленого таким судовим рішенням, до ухвалення рішення про задоволення заяви про роз'яснення; судами попередніх інстанцій не дотримано вимог щодо оформлення судових рішень: відсутність інформації про час і місце ухвалення судового рішення, неточне формулювання позовних вимог; судом першої інстанції однією ухвалою вирішено питання щодо повернення позовної заяви та про залишення позовної заяви без руху в різних частинах вимог; неврахування судом апеляційної інстанції усіх аргументів, наведених в апеляційній скарзі; несвоєчасне направлення судом першої інстанції ухвали про повернення позовної заяви; судді колегії суддів у складі Київського апеляційного адміністративного суду - Земляна Г.В., Ісаєнко Ю.А., Сорочко Є.О. не є уповноваженими для здійснення судового розгляду справи, оскільки не є такими, що призначені на посаду в порядку, передбаченому статтею 128 Конституції України (в редакції Закону України від 02.06.2016 №1401-VІІІ «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)»).

При вирішенні питання щодо відкриття касаційного провадження у справі за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТАПОЛІС» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2018 судом з'ясовано такі обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІТАПОЛІС» звернулось до адміністративного суду з позовом, в якому заявило вимоги про: визнання незаконною бездіяльності Верховної Ради України з 10.08.2013, яка полягає у неприйнятті закону, яким би визначалися організація, порядок діяльності і повноваження Державної фіскальної служби України та її територіальних органів, в т.ч. Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, як контролюючих органів, описаних у пункті 41.1 статті 41 Податкового кодексу України; зобов'язання Верховної Ради України прийняти закон, яким би визначалась організація, порядок діяльності і повноваження Державної фіскальної служби України та її територіальних органів, в т.ч. Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, як контролюючих органів, описаних у пункті 41.1 статті 41 Податкового кодексу України; визнання незаконним та скасувати рішення Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київські області від 14.07.2016 №348/10/10-13-11-02; зобов'язання Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області прийняти одержану податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць червень 2016 року з додатками та доповненнями до неї ТОВ «Вітаполіс» з введенням до інформаційних баз даних ДФС України відомостей з цих поданих Позивачем документів від 14.07.2016.

До позовної заяви позивачем долучено документ про сплату судового збору в сумі 1378грн. (платіжне доручення від 23.12.2016 №1357).

Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 05.01.2017 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітаполіс» в частині вимог про визнання незаконною бездіяльності Верховної Ради України з 10.08.2013, яка полягає у неприйнятті закону, яким би визначалися організація, порядок діяльності і повноваження Державної фіскальної служби України та її територіальних органів, в т.ч. Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, як контролюючих органів, описаних у пункті 41.1 статті 41 Податкового кодексу України, а також вимог про зобов'язання Верховної Ради України прийняти закон, яким би визначалась організація, порядок діяльності і повноваження Державної фіскальної служби України та її територіальних органів, в т.ч. Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, як контролюючих органів, описаних у пункті 41.1 статті 41 Податкового кодексу України, - повернув позивачу.

Цією ж ухвалою Київський окружний адміністративний суд позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітаполіс» в частині вимог про визнання незаконним та скасування рішення Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київські області від 14.07.2016 №348/10/10-13-11-02 та зобов'язання Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області прийняти одержану податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць червень 2016 року з додатками та доповненнями до неї ТОВ «Вітаполіс» з введенням до інформаційних баз даних ДФС України відомостей з цих поданих Позивачем документів від 14.07.2016 - залишив без руху та встановив строк до 17.03.2017 для усунення недоліків шляхом подання до суду оригіналу документу про сплату судового збору, виходячи з кількості заявлених немайнових вимог, з урахуванням суми сплаченого судового збору.

Позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про роз'яснення ухвали Київського окружного адміністративного суду від 05.01.2017.

Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 27.01.2017 у задоволенні заяви про роз'яснення ухвали Київського окружного адміністративного суду від 05.01.2017 відмовив.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 21.03.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітаполіс» залишив без задоволення, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 27.01.2017 - без змін.

Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 06.09.2017 повернув позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітаполіс» в частині вимог про визнання незаконним та скасування рішення Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київські області від 14.07.2016 №348/10/10-13-11-02 та зобов'язання Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області прийняти одержану податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць червень 2016 року з додатками та доповненнями до неї ТОВ «Вітаполіс» з введенням до інформаційних баз даних ДФС України відомостей з цих поданих Позивачем документів від 14.07.2016, у зв'язку з неусуненням недоліків позовної заяви, визначених в ухвалі Київського окружного адміністративного суду від 05.01.2017 про залишення позову без руху, у встановлений такою ухвалою строк.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 06.02.2018 (повний текст складено 07.02.2018) залишив ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2017 без змін.

Перевіряючи дотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права при ухваленні оскаржених судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку, що правильне застосування судами таких норм є очевидним, розумні сумніви щодо їх застосування відсутні. Доводи касаційної скарги вищезазначених висновків не спростовують.

Зі змісту положень частини другої статті 11, частини першої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017, на момент вирішення справи судом першої інстанції), суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, в якій може бути заявлено кілька пов'язаних вимог.

Статтею 107 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017) передбачено питання, які підлягають з'ясуванню судом після одержання позовної заяви, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 6 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017) позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що при вирішенні питання про відкриття адміністративного провадження суд перевіряє, зокрема, чи підлягає кожна із заявлених позовних вимог розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017) однією з вимог позовної заяви визначено надання документу про сплату судового збору.

Частиною другою статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017) встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, коло платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначається Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI.

Зі змісту положень частини третьої статті 4, статті 6 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) вбачається, що сума судового збору, яка підлягає сплаті при зверненні до адміністративного суду з позовом, розраховується, виходячи зі ставки судового збору, встановленої для вимог майнового/немайнового характеру, а також в залежності від кількості заявлених вимог у позовній заяві.

Відповідно до частини другої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017) особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно з частиною першою статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017) суддя-доповідач, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, одним із процесуальних обов'язків для реалізації права на судовий захист в порядку адміністративного судочинства є надання документу про сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі. Невиконання такого обов'язку є підставою для ухвалення судового рішення про залишення позовної заяви без руху зі встановленням строку для усунення таких недоліків.

При дослідженні матеріалів позовної заяви, судом першої інстанції встановлено, що позивачем заявлено:

дві позовні вимоги, які не підсудні окружному адміністративному суду, а саме вимоги про: визнання незаконною бездіяльності Верховної Ради України з 10.08.2013 щодо неприйняття закону, яким би визначалися організація, порядок діяльності і повноваження Державної фіскальної служби України та її територіальних органів, в т.ч. Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, як контролюючих органів, описаних у пункті 41.1 статті 41 Податкового кодексу України; зобов'язання Верховної Ради України прийняти закон, яким би визначалась організація, порядок діяльності і повноваження Державної фіскальної служби України та її територіальних органів, в т.ч. Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, як контролюючих органів, описаних у пункті 41.1 статті 41 Податкового кодексу України;

дві позовні вимоги немайнового характеру, які підлягають вирішенню судом, а саме вимоги про: визнання незаконним та скасування рішення Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київські області від 14.07.2016 №348/10/10-13-11-02, зобов'язання Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області прийняти одержану податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць червень 2016 року з додатками та доповненнями до неї ТОВ «Вітаполіс» та про введення до інформаційних баз даних ДФС України відомостей з цих поданих Позивачем документів від 14.07.2016.

При цьому, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі в частині двох вимог, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, судом першої інстанції встановлено, що позивачем долучено до позовної заяви документ про сплату судового збору в сумі 1378грн., що підтверджує сплату судового збору в меншому розмірі, ніж встановлено законом.

У зв'язку з викладеним, Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 05.01.2017:

- позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітаполіс» в частині вимог про визнання незаконною бездіяльності Верховної Ради України з 10.08.2013, яка полягає у неприйнятті закону, яким би визначалися організація, порядок діяльності і повноваження Державної фіскальної служби України та її територіальних органів, в т.ч. Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, як контролюючих органів, описаних у пункті 41.1 статті 41 Податкового кодексу України, а також вимог про зобов'язання Верховної Ради України прийняти закон, яким би визначалась організація, порядок діяльності і повноваження Державної фіскальної служби України та її територіальних органів, в т.ч. Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, як контролюючих органів, описаних у пункті 41.1 статті 41 Податкового кодексу України, - повернув позивачу, що відповідає положенням пункту 6 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017);

- позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітаполіс» в частині вимог про визнання незаконним та скасування рішення Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київські області від 14.07.2016 №348/10/10-13-11-02 та зобов'язання Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області прийняти одержану податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць червень 2016 року з додатками та доповненнями до неї ТОВ «Вітаполіс» та про введення до інформаційних баз даних ДФС України відомостей з цих поданих Позивачем документів від 14.07.2016 - залишив без руху та встановив строк до 17.03.2017 для усунення недоліків шляхом подання до суду оригіналу документу про доплату судового збору, виходячи з кількості заявлених немайнових вимог, з урахуванням суми сплаченого судового збору, що відповідає положенням частини першої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Таким чином, судом першої інстанції з метою мінімізації процесуальної документації вирішено питання щодо усіх заявлених позовних вимог (повернення позову в частині вимог та залишення позову без руху в частині вимог) в одному судовому рішенні - в ухвалі Київського окружного адміністративного суду від 05.01.2018, що не призвело до порушень прав позивача.

Непогодження з постановленою ухвалою від 05.01.2017 в частині повернення позовної заяви або в частині залишення позовної заяви без руху могло бути підставою для оскарження відповідної частини ухвали в порядку, встановленому частиною другою статті 185 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017).

В ухвалі від 05.01.2017 в частині залишення позовної заяви без руху містяться посилання на всі положення Закону України «Про судовий збір», виходячи з яких обчислено розмір судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви в цій справі.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом - грудень 2016 року) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2016 місячний розмір мінімальної заробітної плати становить 1378 гривень (стаття 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 № 928 VIII).

У відповідності до абзацу 6 підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом - грудень 2016 року) ставка за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, становила 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно з абзацом 2 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом - грудень 2016 року) у разі, коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Керуючись встановленими обставинами щодо заявлення позивачем у позові двох вимог немайнового характеру, які підлягають розгляду судом в порядку адміністративного судочинства, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання позову в цій частині вимог складає 1378грн. х 2 = 2756грн.

В ухвалі Київського окружного адміністративного суду від 05.01.2017 в частині залишення позовної заяви без руху чітко встановлено:

- недоліки позовної заяви, зокрема невідповідність її вимогам частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, що полягало в тому, що до позовної заяви додано документ про сплату судового збору в сумі 1378 грн., що є меншим, ніж встановлений законом;

- спосіб усунення недоліків позовної заяви: надання/надіслання суду документу про доплату судового збору в сумі 1378грн.;

- встановлено строк, достатній для усунення недоліків.

Позивачем не було оскаржено ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 05.01.2017 в апеляційному порядку, вказане судове рішення набрало законної сили.

Натомість, позивачем заявлено клопотання про роз'яснення ухвали Київського окружного адміністративного суду від 05.01.2017 судом першої інстанції.

Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 27.01.2017 у задоволенні заяви про роз'яснення ухвали Київського окружного адміністративного суду від 05.01.2017 відмовив.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 21.03.2017 (повний текст складено 22.03.2017) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітаполіс» залишив без задоволення, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 27.01.2017 - без змін.

Відмовляючи у задоволенні заяви про роз'яснення ухвали про залишення позову без руху, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ухвала Київського окружного адміністративного суду від 05.01.2017 є чіткою і зрозумілою, що виключає підстави для роз'яснення такого судового рішення відповідно до частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017).

Згідно з частиною четвертою статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017) подання заяви про роз'яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Судом касаційної інстанції не виявлено порушень судом першої інстанції щодо неврахування положень частини четвертої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017) про зупинення перебігу процесуального строку, встановленого ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.01.2017, у зв'язку зі зверненням із заявою про роз'яснення такого судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017) позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Таким чином, невиконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху є безумовною підставою для повернення такої позовної заяви.

У зв'язку з неусуненням недоліків позовної заяви, визначених в ухвалі Київського окружного адміністративного суду від 05.01.2017 про залишення позову без руху, у встановлений такою ухвалою строк, Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 06.09.2017 повернув позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітаполіс» в частині вимог про визнання незаконним та скасування рішення Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київські області від 14.07.2016 №348/10/10-13-11-02, зобов'язання Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області прийняти одержану податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць червень 2016 року з додатками та доповненнями до неї ТОВ «Вітаполіс» та введення до інформаційних баз даних ДФС України відомостей з цих поданих Позивачем документів від 14.07.2016.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 06.02.2018 (повний текст складено 07.02.2018) залишив ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2017 без змін.

Враховуючи викладене, а також те, що ухвала Київського окружного адміністративного суду від 05.01.2017 щодо залишення позову без руху не оскаржувалась в апеляційному порядку та набрала законної сили, суд вважає висновки судів попередніх інстанції щодо необхідності повернення позовної заяви, у зв'язку з неусуненням недоліків позовної заяви у встановлений ухвалою про залишення позову без руху строк, такими, що відповідають правильному застосуванню положень пункту 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Посилання позивача на несвоєчасність надсилання судом першої інстанції ухвали Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2017 про повернення позовної заяви не спростовує правильність застосування судом норм права при ухваленні такого судового рішення. Пізнє отримання копії повного тексту судового рішення може бути підставою для поновлення пропущеного строку оскарження такого судового рішення та не є підставою для виникнення сумнівів у правильності вирішення питання про повернення позову.

Крім того, суд касаційної інстанції вважає посилання позивача щодо неповноважного для здійснення апеляційного розгляду справи складу суду необґрунтованими, з огляду на те, що запровадження статтею 128 Конституції України (в редакції Закону України від 02.06.2016 №1401-VІІІ «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)») нового порядку призначення суддів на посаду не припиняє повноважень суддів, призначених на посаду до набрання чинності цією нормою Конституції в новій редакції.

Таким чином, наведені позивачем доводи касаційної скарги не спростовують висновку про очевидне правильне застосування норм процесуального закону при вирішенні питання про повернення позовної заяви судом першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІТАПОЛІС» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2018 у справі №810/72/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТАПОЛІС» до 1) Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області; 2) Верховної Ради України, треті особи: Кабінет Міністрів України, Міністерство фінансів України про визнання протиправним рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева В.В.Хохуляк
З оригіналом згідно.

Помічник судді Ю.В. Зозуля