Справа № 826/10597/16
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2018 року

Київ

справа №826/10597/16

касаційне провадження №К/9901/25411/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - Інспекція) на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2016 (суддя - Огурцов О.П.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2016 (головуючий суддя - Файдюк В.В., судді - Мєзєнцев Є.І., Чаку Є.В.) у справі за поданням Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний квартал» (далі - Товариство) про стягнення податкового боргу з рахунків платника у банку,

УСТАНОВИВ:

12.07.2016 о 14:20 год. Інспекція звернулась до суду із поданням про стягнення з Товариства суми заборгованості у розмірі 1818766,28 грн. з усіх наявних відкритих рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків.

На обґрунтування зазначених позовних вимог Інспекція послалася на те, що згідно даних облікових карток у Товариства наявний податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 1818766,28 грн., у зв'язку з чим 12.05.2016 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу Товариства було надіслано податкову вимогу № 490-17 та рішення про опис майна у податкову заставу, з огляду на що з 12.07.2016 Інспекція отримала право на стягнення з Товариства податкового боргу у порядку 1833 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 14.07.2016 у задоволенні подання відмовив повністю.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18.10.2016 рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні подання суди виходили з того, що станом на 12.07.2016 у Інспекції не виникло право на здійснення заходів з погашення податкового боргу платника податків та, як наслідок, не виникло обставин, які б зумовлювали виникнення прав на звернення до суду з поданням щодо стягнення коштів за податковим боргом, оскільки податкова вимога № 490-17 була надіслана на адресу Товариства 12.05.2016, проте отримана його уповноваженим представником лише 16.05.2016.

Інспекція оскаржила рішення судів першої та апеляційної інстанції до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 28.11.2016 відкрив касаційне провадження у справі. В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник вказує на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, оскільки в силу положень пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду» днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2018 у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 15.03.2018 прийняв касаційну скаргу Інспекції до провадження та призначив справу до касаційного розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на 20.03.2018.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що Товариство подало до Інспекції декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 року, в якій самостійно визначило суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 11623,00 грн.

15.05.2016 Інспекція на підставі акту перевірки № 195/26-57-22-04-10/37175445 від 21.04.2015 прийняла податкове повідомлення-рішення №, яким збільшила Товариству суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» на 2037638,75 грн., у тому числі: 1630111,00 грн. - за основним платежем, 407527,75 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

23.03.2016 Інспекція на підставі акту перевірки № 397/26-57-12-01-20 від 23.03.2016 прийняла податкове повідомлення-рішення, яким збільшила Товариству суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» на 170,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

12.05.2016 Інспекція прийняла податкову вимогу № 490-17, якою повідомила Товариство, що станом на 11.05.2016 загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 2005679,41 грн. Зазначена вимога була направлена на адресу Товариства 12.05.2016 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення №088 і отримана уповноваженим представником Товариства 16.05.2016.

12.07.2016 Інспекція звернулась до суду з поданням про стягнення з Товариства податкового боргу з рахунків платника податків у банках.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Отже, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

При цьому, відповідно до положень пункту 59.1 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до абзацу 1 пункту 58.3 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

В свою чергу, подання органу державної податкової служби про стягнення коштів за податковим боргом у порядку статті 1833 Кодексу адміністративного судочинства України може бути внесено протягом двадцяти чотирьох годин з моменту спливу 60 днів, наступних за днем надіслання платникові податків податкової вимоги.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, для встановлення зазначеного факту та підтвердження обставин, що зумовлюють внесення відповідного подання, суди повинні з'ясовувати день надіслання податкової вимоги платникові податків, з яким законодавець пов'язує початок відліку строку в 60 днів, який повинен минути з дня, наступного від дня надіслання податкової вимоги. Обрахування 60-денного строку від дня вручення податкової вимоги стосується лише випадку, коли податкова вимога передається посадовій особі юридичної особи нарочно під розписку.

За встановлених судами попередніх інстанцій обставин щодо надіслання Інспекцією на адресу Товариства податкової вимоги 12.05.2016, висновок судів про передчасність звернення податкового органу до суду із поданням про стягнення податкового боргу є неправомірним, оскільки 60-денний строк від дня надіслання відповідачу податкової вимоги сплинув 11.07.2016, з огляду на що, з 00:00 год. 12.07.2016 почався відлік двадцяти чотирьох годин, упродовж яких Інспекція мала право внести подання про стягнення коштів за податковим боргом у порядку статті 1833 Кодексу адміністративного судочинства України, яке було нею реалізоване.

Згідно з абзацом 1 пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

З урахуванням наведеного касаційна скарга Інспекції підлягає задоволенню, а ухвалені у даній справі судові рішення підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення подання.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Інспекції підлягає задоволенню, а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2016 та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2016 підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення подання та стягнення з рахунків Товариства у банках грошових коштів у сумі наявного податкового боргу.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 349, ч.1 ст. 351, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2016 скасувати і ухвалити нове рішення, яким подання задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний квартал» податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 1818766,28 грн., шляхом стягнення з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих Товариство з обмеженою відповідальністю «Південний квартал», на бюджетний рахунок №0009 (одержувач: УДКСУ у Святошинському районі ГУ ДКСУ у м. Києві, ; банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві; код банку (МФО): 820019; код платежу: 14060100).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна