Справа № 821/265/18
Суддя: Дмитрієва О.О.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/265/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитрієвої О.О.,

при секретарі: Пономаренко М.М.,

за участю:

представника позивача Сисак С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника Військової частини НОМЕР_1 Окремого контрольно-перепускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України Васильківський В.С., інспектора Прикордонної служби 1-ої категорії відділу прикордонного контролю "Херсон" Херсонського прикордонного загону Євтодьєва Євгена Євгеновича про визнання протиправним та скасування рішення від 27.11.2017 року; скасування рішення від 30.12.2017 року,

встановив:

ОСОБА_2 (позивач) звернувся до суду з позовною заявою до начальника Військової частини НОМЕР_1 Окремого контрольно-перепускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України Васильківського В.С. (відповідач-1), інспектора Прикордонної служби 1-ої категорії відділу прикордонного контролю "Херсон" Херсонського прикордонного загону Євтодьєва Євгена Євгеновича (відповідач-2), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 27.11.2017 року, винесене начальником Окремого контрольно-пропускного пункту Київ Державної Прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо заборони громадянину Крантону Скотту в`їзду на територію України терміном на три роки;

- скасувати рішення інспектора Прикордонної служби 1-і категорії відділу прикордонного контролю Херсон Херсонського прикордонного загону Євдотьєва Є.Є. про відмову у перетинанні державного кордону від 30.12.2017 року.

Ухвалою суду від 28 лютого 2018 року відкрите спрощене провадження у справі, призначено судове засідання на 26 березня 2018 року.

Представник позивача в судове засідання прибув, надав пояснення стосовно позовних вимог, викладених у позові, та підтримав їх. Зазначив, що стосовно позивача ОСОБА_1 в листопаді 2017 року була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення з підстав перевищення терміну перебування на території України у 90 днів в межах 180 днів. 10 листопада 2017 року позивачем була сплачена сума штрафу у повному обсязі на вказані у постанові рахунки. Проте, 30.12.2017 року, коли ОСОБА_2 прибув до пункту пропуску «Херсон» відносно нього було прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону на в`їзд в Україну з підстав наявності рішення уповноваженого державного органу України про заборону йому в`їзду в Україну, проте без зазначення причин винесення такого рішення. Окрім того, співробітниками відділу прикордонного контролю «Херсон» у паспорті позивача проставлено відмітку про заборону в`їзду на територію України терміном на три роки, датований 27.11.2017р. Рішення про заборону в`їзду позивачу надано не було. За адвокатським запитом до Державної прикордонної служби щодо надання рішення про заборону в`їзду стосовно ОСОБА_1 , такого рішення надано не було та повідомлено, що останній зберігається у контрольно-перепускному пункті «Київ» Державної Прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ).

Пояснила, що позивач приїжджає до України, де проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом з громадянкою України ОСОБА_3 .

Представник позивача зауважила на тому, що стосовно позивача немає інших будь-яких документів про застосування стягнень або інших не виконаних майнових зобов`язань перед державою, ним не вчинено жодних правопорушень, його перебування на території України не може створювати небезпеку для держави. А тому вважає рішення відповідача-1 про заборону в`їзду на територію України незаконним та таким, що порушує права позивача на шлюб та сім`ю, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 планують зареєструвати шлюб.

Також представник позивача зазначила, що рішення про заборону в`їзду прийнято не органами державної міграційної служби, а органами охорони державного кордону, що суперечить відповідному порядку.

Представник відповідача-1 начальник Військової частини НОМЕР_1 Окремого контрольно-перепускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України Васильківський В.С. в судове засідання не прибув. На адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без участі ОКПП «Київ» та відзив на позовну заяву. За змістом зазначеного відзиву відповідач-1 проти задоволення позовних вимог заперечує. Пояснює, що оскаржуване рішення про заборону в`їзду стосовно позивача прийнято ним на законних підставах, оскільки доказів сплати штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення останнім за адресою, вказаною у такій постанові надано не було. Зазначив, що рішення про заборону в`їзду за наявності підстав, передбачених ст.. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» органами охорони державного кордону відносно іноземця та осіб без громадянства приймається у відповідності до Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затв. наказом АДПСУ від 05.12.2011 року №946.

Повідомив, що одержавши даний адміністративний позов, до якого було долучено в тому числі і квитанцію про оплату штрафу за постановою про накладення адміністративного правопорушення та згідно із п.5.3 Інструкції про порядок прийняття органами охорони ДКУ прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну та осіб без громадянства, затв. наказом Адміністрації Держприкордонслужби України №946, рішення про заборону в`їзду в Україну стосовно позивача скасоване 07.03.2018 року.

Пояснив, що копія рішення про заборону в`їзду за адвокатським запитом не була надана адвокату через відсутність належним чином посвідчених копій свідоцтва на право заняття адвокатського діяльністю та ордеру.

Враховуючи зазначене, відповідач-1 у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Відповідач-2 інспектор Прикордонної служби 1-ої категорії відділу прикордонного контролю "Херсон" Херсонського прикордонного загону Євтодьєв Євген Євгенович до суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи в порядку письмового провадження суду не надавав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується відміткою про отримання ухвали суду про відкриття спрощеного провадження на поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду. Відзиву на позовну заяву від відповідача-2 до суду не надходило, так само як і пояснень причин неможливості його подання.

За змістом ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Частиною 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Представник позивача, попередньо ознайомившись із відзивом на позовну заяву відповідача-1 та доданими до нього документами зазначила про виникнення у неї сумнівів стосовно винесеної постанови про скасування заборони в`їзду в України, оскільки така не містить інформації про набрання нею законної сили, на ній немає печатки та у якій не вірно зазначено рейс, яким відлітав з України позивач 09 листопада 2017 року.

Ухвалою суду від 26 березня 2018 року провадження у справі в частині визнання протиправним та скасування рішення від 27.11.2017 року, винесене начальником Окремого контрольно-пропускного пункту Київ Державної Прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо заборони громадянину Крантону Скотту в`їзду на територію України терміном на три роки закрито, оскільки таке було самостійно скасоване відповідачем-1 шляхом прийняття постанови про скасування заборони в`їзду в Україну громадянину Великої Британії Крантону Скотту 07.03.2018 року.

Вимога про скасування рішення інспектора Прикордонної служби 1-і категорії відділу прикордонного контролю Херсон Херсонського прикордонного загону Євдотьєва Є.Є. про відмову у перетинанні державного кордону від 30.12.2017 року у судовому засіданні позивачем підтримана.

Суд, дослідивши, наявні в матеріалах справи докази, відзив на позовну заяву та додані документи, оцінивши їх у сукупності, заслухавши думку представника позивача, виходить із такого.

Судом встановлено, що 09 листопада 2017 року громадянин Великої ОСОБА_4 в пункті пропуску для міжнародного повітряного сполучення «Бориспіль» під час оформлення пасажирів, які відлітали з України до Лондона він пред`явив на паспортний контроль закордонний паспорт гр.. Великої Британії № НОМЕР_2 , з відмітками про реєстрацію на території України, виходячи з яких сумарний термін перебування останнього в Україні перевищує 90 днів в межах 180 днів, чим порушив правила перебування на території України та порядок тимчасового перебування на території України. За даним фактом посадовою особою відділу прикордонної служби «Бориспіль (термінал D)» складено протокол серії ЧЦП №466063 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 203 КУпАП. За результатом розгляду зазначеної справи громадянина Великобританії ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., зазначено про необхідність надати за вказаною адресою докази сплати такого штрафу.

За наявними матеріалами справи та згідно пояснень представника позивача було встановлено, що позивачем було сплачено штраф 10.11.2017р. за порушення, яке слугувало підставою для застосування оскаржуваного рішення про заборону в`їзду, проте про такі дії позивача не були відомі відповідачу-1, тому останнім 27.11.2017р. прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну громадянину Великої Британії Крантону Скотту.

З поданого представником відповідача-1 відзиву вбачається, що на разі оскаржуване позивачем рішення про заборону в`їзду на територію України Крантону Скотту, самостійно скасовано відповідачем-1 по справі.

30.12.2017 року, коли громадянин Великої ОСОБА_4 прибув на територію України у пункті пропуску «Херсон» відносно нього було прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону на в`їзд в Україну з підстав наявності рішення уповноваженого державного органу України про заборону йому в`їзду в Україну.

Такі дії відповідача-2 щодо винесення ним рішення про відмову у перетинанні державного кордону України позивач вважає незаконними, оскільки стосовно позивача немає інших будь-яких документів про застосування стягнень або інших не виконаних майнових зобов`язань перед державою, ним не вчинено жодних правопорушень, його перебування на території України не може створювати небезпеку для держави. А тому вважає, що оскаржуване рішення про відмову у перетинанні державного кордону України належить скасувати.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши законність дій та рішень відповідача, суд прийшов до висновку, що у позові слід відмовити з наступних підстав.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначає Закон України «Про прикордонний контроль» №1710-VI від 05.11.2009р. (далі Закон №1710-VI)

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 2 Закону №1710-VI прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.

Прикордонний контроль здійснюється, зокрема щодо осіб, які перетинають державний кордон.

У відповідності з ч. 4 ст. 2 Закону, прикордонний контроль щодо осіб, які перетинають державний кордон, включає: 1) перевірку документів; 2) огляд осіб; 3) виконання доручень правоохоронних органів України; 4) перевірку виконання іноземцями, особами без громадянства умов перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну, виїзду з України та транзитного проїзду територією України; 5) реєстрацію іноземців, осіб без громадянства та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон.

Згідно з ч. 5 ст. 2 Закону №1710-VI прикордонний контроль забезпечується шляхом: 1) установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон та здійснення контролю за його додержанням; 2) застосування технічних засобів прикордонного контролю, використання службових собак та інших тварин; 3) створення і використання баз даних про осіб, які перетнули державний кордон, вчинили правопорушення, яким не дозволяється в`їзд в Україну або яким тимчасово обмежено право виїзду з України, про недійсні, викрадені і втрачені паспортні документи, а також інших передбачених законом баз даних; 4) спостереження за транспортними засобами і в разі потреби їх супроводження; 5) здійснення адміністративно-правових, а також оперативно-розшукових заходів; 6) організації і забезпечення взаємодії з підприємствами, установами та організаціями, діяльність яких пов`язана з міжнародним сполученням; 7) координації дій контрольних органів і служб.

За приписами ч. 1 ст. 6 Закону №1710-VI перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом.

Частиною другою статті 6 Закону №1710-VI визначено, що початком здійснення прикордонного контролю особи, є момент подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону №1710-VI прикордонний контроль вважається закінченим після надання уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України дозволу на перетинання державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем або після доведення до відома відповідної особи рішення про відмову у перетинанні державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем.

Прикордонний контроль та пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів проводяться з урахуванням оцінки ризиків, що здійснюється за методиками, визначеними спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону (ч. 5 ст. 6 Закону №1710-VI).

Стаття 8 Закону №1710-VI визначає умови перетинання державного кордону іноземцями та особами без громадянства у разі в`їзду в Україну.

Так, за приписами ч. 1 цієї статті, уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну за умови: 1) наявності в нього дійсного паспортного документа; 2) відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну; 3) наявності в нього в`їзної візи, якщо інше не передбачено законодавством України; 4) підтвердження мети запланованого перебування; 5) наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності в нього можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України - для громадянина держави, включеної до переліку держав, затвердженого Кабінетом Міністрів України, та особи без громадянства, яка постійно проживає у державі, включеній до такого переліку.

Згідно вимог ч. 2 ст. 8 Закону №1710-VI іноземцям, особам без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам в`їзду в Україну, відмовляється у перетинанні державного кордону в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 9 Закону №1710-VI прикордонний контроль іноземців та осіб без громадянства під час в`їзду в Україну здійснюється за процедурами контролю першої лінії, а у передбачених цим Законом випадках - також за процедурою контролю другої лінії.

Процедура здійснення контролю першої лінії, передбачає проведення перевірки: 1) паспортного документа з метою встановлення його дійсності, наявності відповідно до вимог законодавства посвідки на постійне проживання чи візи; 2) наявності чи відсутності у базах даних Державної прикордонної служби України інформації про заборону в`їзду в Україну та про доручення правоохоронних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон; 3) відміток про перетинання державного кордону в паспортному документі іноземця або особи без громадянства (ч. 2 ст. 9 Закону №1710-VI).

Процедура здійснення контролю другої лінії проводиться за результатами аналізу та оцінки ризиків під час виконання процедури контролю першої лінії, якщо в уповноваженої службової особи Державної прикордонної служби України виникли сумніви щодо виконання іноземцем або особою без громадянства умов в`їзду в Україну, та передбачає: 1) встановлення місць відправлення та призначення, мети та умов запланованого перебування з проведенням у разі необхідності перевірки відповідних підтверджуючих документів і співбесіди; 2) з`ясування наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України (ч. 3 ст. 9 Закону №1710-VI).

З огляду на матеріали справи суд встановив, що громадянину Великої ОСОБА_4 30.12.2017р. було відмовлено в перетині державного кордону України в зв`язку з наявністю щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну від 27.11.2017р., яке в свою чергу прийняте у зв`язку із наявністю щодо позивача невиконаного рішення про адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з ч.1 ст.14 Закону України «Про прикордонний контроль» іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що відповідач правомірно та обґрунтовано прийняв рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину Великої ОСОБА_4 відповідно до вимог ч.1 ст.14 Закону України «Про прикордонний контроль», оскільки він не відповідав умові перетинання державного кордону на в`їзд в Україну, передбаченій п.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про прикордонний контроль», а саме відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну.

Суд також враховує, що дане рішення вже реалізоване та навіть за умови визнання його судом протиправним не відновить прав позивача.

Задоволенню ж в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування рішення інспектора Прикордонної служби 1-і категорії відділу прикордонного контролю Херсон Херсонського прикордонного загону Євдотьєва Є.Є. про відмову у перетинанні державного кордону від 30.12.2017 року задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Руд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Враховуючи зміст положень ст.. 139 КАС України, судові витрати відшкодуванню на користь позивача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (паспорт громадянина Великобританії № НОМЕР_2 , виданий 31.12.2012 року) про скасування рішення інспектора Прикордонної служби 1-і категорії відділу прикордонного контролю «Херсон» Херсонськогго прикордонного загону Євдотьєва Є.Є. про відмову у перетинанні державного кордону від 30.12.2017 року відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 02 квітня 2018 р.

Суддя Дмитрієва О.О.

кат. 3.1.3