Справа № 817/2165/17
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2018 року м. Рівне №817/2165/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Птюшинська І.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лісопереробна компанія" до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лісопереробна компанія», звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що спірні податкові повідомлення-рішення є незаконними з тих підстав, що висновки акта перевірки від 22.09.2017 року №919/17-00-14-01/37457112 є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, позивач зазначає, що висновки про неправомірне відображення в бухгалтерському та податковому обліку зворотних відходів виробництва, що в свою чергу призвело до заниження податку на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 615513 грн., у т.ч. за 2014 рік в сумі 67819 грн., за 2015 рік в сумі 249819 грн., за 2016 рік в сумі 297875 грн. не ґрунтуються на нормах податкового законодавства. Так, в процесі виробництва ТОВ «Лісопереробна компанія» виникають зворотні відходи: тирса деревинна, обрізки, обаполи. Зворотні відходи у вигляді обрізків ТОВ «Лісопереробна компанія» спалюються, а дошки поступають на ділянку сушіння, де отримується вологість 8-10 %, що суттєво збільшує її реалізаційну ціну. Тому, у даному випадку вартість зворотних відходів не відноситься до прямих матеріальних витрат, а включається до складу загальновиробничих витрат, а саме: витрат на опалення на підставі пп. «д» п. 138.8.5 ст. 138 ПКУ. Тирсу ТОВ «Лісопереробна компанія» використано для виготовлення пілетів, які реалізовуються покупцям. При реалізації пілетів вартість тирси включається до собівартості даної продукції у складі прямих матеріальних витрат відповідно до вимог пп. 138.8.1 п. 138.8 ст. 138 ПКУ, оскільки є вартістю сировини, що утворює основу виготовленого товару. Отже, на думку позивача, ним правомірно відображено операції по використанню зворотних відходів в бухгалтерському та податковому обліку, а тому висновки відповідача про завищення ТОВ «Лісопереробна компанія» собівартості продукції за перевіряємий період є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеним. Щодо висновків про порушення ТОВ «Лісопереробна компанія» пп. 14.1.180 п.14.1 ст. 14, п.54.2 ст.54, пп.162.1.3 п.162.1 ст.162, пп.168.1.1, пп.168.1.2, пп.168.1.5, пп.168.1.6 п.168.1 ст.168, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, в результаті чого несвоєчасно перераховано податковим агентом позивачем ПДФО під час виплати доходу на користь платників податків за період, що перевірявся на суму 69968,19грн., то позивач вказує, що податковим органом було застосовано до ТОВ «Лісопереробна компанія» штрафні санкції на підставі ст.126 та ст.127 Податкового кодексу України, що є незаконним, оскільки підстави для застосування відповідальності за ст.126 та ст.127 Податкового кодексу є різними та виключають їх одночасне застосування. Встановлені податковим органом факти неперерахування ПДФО (в тому числі в обсягах менших, ніж передбачено податковим законодавством) товариством під час виплати доходу на користь його працівників не знайшли свого підтвердження. В даному випадку, має місце факт несвоєчасного перерахування податку на доходи фізичних осіб за спірний період, а тому до позивача мала би застосовуватись відповідальність в межах ст. 126 Податкового кодексу України. З наведених підстав, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив, в обґрунтування поданого відзиву на позов зазначає, що позивачем самостійно не зменшено (не відкориговано) виробничу собівартість виготовленої продукції (пиломатеріали обрізні) на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, що зазначені у виробничих звітах. Згідно виробничих звітів відходи (тирса, обаполи, обрізки) обліковуються на підприємстві в кількісному виразі. Відображення в бухгалтерському обліку зворотних відходів повинно здійснюватись за найменшою з двох оцінок: первісною вартістю або чистою вартістю реалізації (п.24 ПБО-9). Відповідно до п.9 ПБО-9, первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів. У звязку з тим, що відходи (тирса, обаполи, обрізки) позивачем не було оцінено, ціну відходів визначено за ціною отриманої сировини. В ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ «Лісопереробна компанія» не здійснювало зменшення прямих матеріальних витрат на вартість отриманих зворотних відходів в сумі 3149520грн., у т.ч. за 2014 рік в сумі 376773 грн., за 2015 рік в сумі 1387886 грн., за 2016 рік в сумі 1654861 грн., отже завищило витрати в сумі 3419520 грн. за рахунок не проведеного коригування собівартості реалізованої продукції на вартість зворотних відходів. Також вказує, що ТОВ «Лісопереробна компанія» станом на 31.12.2016 року не перераховано до бюджету утриманого податку на доходи фізичних осіб за листопад 2016 року в сумі 479,36грн., та несвоєчасно перераховано податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 69968,19грн. З огляду на вищенаведене, відповідач вважає податкові повідомлення-рішення від 13.10.2017 року№ про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток в розмірі 706937грн., у тому числі 615513грн. за основним платежем та 91424грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та № про збільшення суми грошового зобовязання з податків та зборів, у тому числі податку на доходи фізичних осіб, пені в розмірі 39523,37 грн., у тому числі 479,36грн. за основним платежем, 38273,94грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та 770,07грн. пені правомірними. Просить у позові відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив.

У судовому засіданні представник відповідача адміністративний позов не визнав та заперечив з підстав, наведених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані письмові докази та матеріали справи, суд виходить з такого.

З матеріалів справи слідує, що основним видом діяльності позивача є лісопильне та стругальне виробництво (код КВЕД 16.10).

У період з 04.09.2017 по 15.09.2017, Головним управлінням ДФС у Рівненській області проводилась документальна планова виїзна перевірка позивача за наслідками якої складений акт від 22.09.2017 року №919/17-00-14-01/37457112.

Висновками акту перевірки були встановлені наступні порушення, зокрема: пп.134.1.1. п.134.1 ст. 134, пп.138.8.1 п.138.8 ст. 138 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 615513грн., у т.ч. за 2014 рік в сумі 67819 грн., за 2015 рік в сумі 249819грн., за 2016 рік в сумі 297875рн.;

пп.187.1 ст. 187, п.188.1 ст.188, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено залишок відємного значення, який включається до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду декларації за грудень 2016 року на 3924грн.;

пп. 14.1.180 п.14.1 ст. 14, п.54.2 ст.54, пп.162.1.3 п.162.1 ст.162, п.п.168.1.1, пп.168.1.2, пп.168.1.5, пп.168.1.6 п.168.1 ст.168, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, в результаті чого несвоєчасно перераховано податковим агентом ТОВ «Лісопереробна компанія» ПДФО під час виплати доходу на користь платників податків за період, що перевірявся на суму 69968,19грн.;

пп. 14.1.180 п.14.1 ст. 14, п.54.2 ст.54, пп.162.1.3 п.162.1 ст.162, пп.168.1.1, пп.168.1.2, пп.168.1.5, пп.168.1.6 п.168.1 ст.168, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, в результаті чого не перераховано до бюджету податковим агентом ТОВ «Лісопереробна компанія» утриманого ПДФО за листопад 2016 року в сумі 479,36грн.;

п.1 ст.4, п.2 ст. 7, п.5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» в результаті чого донараховано своєчасно не нарахований єдиний внесок за період, що перевірявся на суму 1837,23грн.;

пп.1.1, п.1.2, пп.1.3, п.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п.16 Підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого несвоєчасно перераховано податковим агентом ТОВ «Лісопереробна компанія» військового збору під час виплати доходу на користь платників податків за період, що перевірявся на суму 1511,92грн.

пп.1.1, п.1.2, пп.1.3, п.1.4, пп.1.5, пп1.6 п.16 Підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого несвоєчасно перераховано податковим агентом ТОВ «Лісопереробна компанія» військового збору під час виплати доходу на користь платників податків за період, що перевірявся на суму 79,26грн.

На підставі акту перевірки від 22.09.2017 №919/17-00-14-01/37457112 ГУ ДФС у Рівненській області прийнято податкові повідомлення-рішення: № про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток в розмірі 706937грн., у тому числі 615513грн. за основним платежем та 91424грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; № про збільшення суми грошового зобовязання з податків та зборів, у тому числі податку на доходи фізичних осіб, пені в розмірі 39523,37грн., у тому числі 479,36грн. за основним платежем, 38273,94грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та 770,07грн. пені.

Не погодившись із даними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до ДФС України, за результатами розгляду скарги яка залишила податкові повідомлення-рішення без змін.

Вирішуючи спір по суті, судом встановлено та враховано наступне.

В процесі виробництва ТОВ «Лісопереробна компанія» виникають зворотні відходи: тирса деревинна, обрізки, обаполи.

Згідно Державного класифікатора України (Класифікатор відходів ДК 005-96), затвердженого Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації (затверджено і введено в дію наказом Держстандарту України 29.02.1996 №89) до відходів виробництва лісоматеріалів відносяться: тирса, обрізки, обаполи.

Відповідно до наявних у матеріалах справи виробничих звітів за спірні періоди, підприємство обліковувало відходи в кількісному виразі, а саме: тирса за 2014 рік 485 м. куб, за 2015 рік 1000 м. куб, за 2016 рік 1079,47 м. куб.; обаполи, обрізки за 2014 рік 551,41 м. куб, за 2015 рік 1136,34 м. куб., за 2016 рік 1226,66 м. куб.

Представленими журналами-ордерами по рахунках Дт 23 - Кр 13, 20, 22, 23, 63, 65, 66, 91 відображено позивачем витрати на виробництво продукції, Дт 26 Кр 23 оприбутковано готову продукцію, Дт 90 Кр 26 відображено собівартість реалізованої продукції.

Контролюючий орган стверджує, що позивачем самостійно не зменшена (не відкоригована) виробнича собівартість виготовленої продукції (пиломатеріали обрізні) на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, що зазначені у виробничих звітах. Відображення в бухгалтерському обліку зворотних відходів повинно здійснюватись за найменшою з двох оцінок: первісною вартістю або чистою вартістю реалізації (п.24 ПБО-9).

Відповідно до п.9 ПБО-9, первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів. У звязку з тим, що відходи (тирса, обаполи, обрізки) позивачем не було оцінено, ціну відходів визначено за ціною отриманої сировини.

Відтак, відповідачем було визначено ціну зворотних відходів за вартістю отриманої сировини і вона є наступною: за 2014 рік вартість сировини (пиловник) становить 832445,56грн., вартість відходів (обаполи, обрізки) 200413,50грн., вартість відходів (тирса) 176359,91грн.; за 2015 рік аналогічно вартість сировини (пиловник) становить 3007235грн., вартість відходів (обаполи, обрізки) 738243,60грн., вартість відходів (тирса) становить 649642,15грн.; за 2016 рік вартість сировини (пиловник) становить 3401875грн., вартість відходів (обаполи, обрізки) становить 880249,60грн., вартість відходів (тирса) становить 774610,98грн.

Отже, на думку контролюючого органу, позивач не здійснив зменшення прямих матеріальних витрат на вартість отриманих зворотних відходів, а тому порушив п.п.138.8.1 п.138.8 ст. 138 Податкового кодексу України.

Суд погоджується з наведеними висновками та твердженнями контролюючого органу з огляду на наступне.

Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, обєктом оподаткування податком на прибуток с прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно п. 138.8.1. ПКУ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку.

Згідно п. 11 Положень (Стандартів) Бухгалтерського обліку 16, виробнича собівартість продукції зменшується на вартість супутньої продукції в оцінці можливого її використання, що використовується на самому підприємстві.

Пунктом 12 Положень (Стандартів) Бухгалтерського обліку 16 визначено, що до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виробленої продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, викладеному в пункті 11 цього Положення (стандарту).

Згідно з п. 2.13 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 10.01.2007 №2, зворотні відходи виробництва - це залишки сировини, матеріалів, напівфабрикатів та інших видів матеріальних цінностей, що утворилися в ході виробництва продукції (робіт, послуг), втратили повністю або частково споживчі властивості початкового матеріалу (хімічні та фізичні) і через це використовуються з підвищеними витратами (зниженням виходу продукції) або зовсім не використовуються за прямим призначенням. Прикладами відходів виробництва можуть бути: металева стружка, обрубки металу, обрізки тканини, деревяна стружка та обрізки тощо.

Відходи є зворотними, якщо від їх використання можна отримати економічну вигоду. Якщо ж відходи не можуть бути використані або реалізовані, вони вважаються безповоротними і відносяться на собівартість виготовленої продукції.

Цим же пунктом Методичних рекомендацій запропоновано визначати вартість зворотних відходів за чистою вартістю реалізації очікуваною ціною реалізації запасів в умовах звичайної діяльності за вирахуванням очікуваних витрат на завершення їх виробництва та реалізацію, якщо такі запаси призначені для реалізації.

При цьому, виробнича собівартість продукції (а саме прямі матеріальні витрати на виробництво продукції) зменшується на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва (п. 12 П(С)БО 16 «Витрати»).

Зворотні відходи оцінюються відповідно до пп. 11 та 12 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 р. №318, та п. 2.13 Методичних рекомендацій №2: за ціною можливого використання у разі використання відходів для власних потреб підприємства; за справедливою вартістю відходів, які планують реалізовувати. Фактично це вартість, за яку такі відходи можна продати чи придбати на ринку (визначається відповідно до П(С)БО 19 «Об'єднання підприємств», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.07.1999 р. № 163).

Зворотні відходи товариством використано на самому підприємстві в технологічному процесі виготовлення продукції, а тому вони вважаються запасами відповідно до п. 4 П(С)БО «Запаси».

Відповідно до п. 5 П(С)БО 9, запаси визнаються активом, якщо існує імовірність того, що підприємство отримає в майбутньому економічні вигоди, пов'язані з їх використанням, та їх вартість може бути достовірно визначена. Зворотні відходи є активами, оскільки відповідають всім критеріям визнання активів, зокрема, передбачають, що товариство в майбутньому отримає пов'язані з ними економічні вигоди. При цьому, актив визнається тоді, коли можлива його достовірна оцінка.

Відповідно до пункту 24 П(С)БО 9, запаси відображаються в бухгалтерському обліку і звітності за найменшою з двох оцінок: первісною вартістю або чистою вартістю реалізації.

Згідно з пунктом 197 Методичних рекомендацій по формуванню собівартості продукції (робіт, послуг) у промисловості, затверджених Наказом Міністерства промислової політики України від 09.07.2007р. №373, зворотні відходи оцінюють: за зниженою ціною вихідного матеріального ресурсу (ціною можливого використання), якщо відходи можуть бути використані для основного виробництва, але з підвищенням витрат (зниженням виходу готової продукції), для потреб допоміжного виробництва, виготовлення предметів широкого вжитку (товарів культурно-побутового та господарського призначення) або реалізовані стороннім підприємствам і організаціям; за повною ціною вихідного матеріального ресурсу, якщо відходи реалізуються стороннім підприємствам і організаціям для використання у виробництві іншої продукції.

У разі використання відходів самим підприємством на виготовлення продукції основного виробництва чи виробів широкого призначення ,облік їх витрат здійснюється в тому ж порядку, що й облік сировини та основних матеріалів.

У разі реалізації (продажу) відходів їхня вартість списується з відповідного балансового рахунку обліку матеріальних цінностей і оформляється як відпуск матеріалів стороннім організаціям.

Вартість списаних з витрат на виробництво і зданих на склад відходів відноситься на відповідний балансовий рахунок з обліку матеріальних цінностей. При цьому їх вартість списується з витрат окремо за нормою та різницею між фактичною кількістю та їх кількістю за нормою (відхиленням від норм).

В судовому засіданні встановлено, що позивачем самостійно не зменшена (не відкоригована) виробнича собівартість виготовленої продукції (пиломатеріали обрізні) на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, що зазначені у виробничих звітах.

Згідно виробничих звітів, відходи (тирса, обаполи, обрізки) обліковуються на підприємстві в кількісному виразі.

Суд зауважує, що відображення в бухгалтерському обліку зворотних відходів повинно здійснюватися за найменшою з двох оцінок: первісною вартістю або чистою вартістю реалізації (п.24 П(С)БО-9).

Відповідно до пункту 9 П(С)БО 9, первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів.

У звязку з тим, що відходи (тирса, обаполи, обрізки) позивачем не було оцінено, ціну відходів визначено за ціною отриманої сировини контролюючим органом.

Судом встановлено, що зворотні відходи у вигляді обрізків ТОВ «Лісопереробна компанія» спалюються, завдяки чому дошки поступають на ділянку сушіння, де отримується вологість 8-10 %, що суттєво збільшує їх реалізаційну ціну, з тирси виготовляються пілети, які в подальшому також реалізовуються.

Отже, вартість зворотних відходів відноситься до складу прямих матеріальних витрат, оскільки вони утворюють основу для виготовлення товару.

В судовому засіданні обставини, стосовно того, що ТОВ «Лісопереробна компанія», за охоплений перевіркою період, не здійснило зменшення прямих матеріальних витрат на вартість отриманих зворотних відходів в сумі 3 419 520грн., підтверджені належними та допустимими доказами. Доказів на спростування зазначених обставин позивачем не надані, тому висновки контролюючого органу про те, що позивач допустив порушення пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, 138.8.1 пункту 138.8 статті 138 Податкового кодексу України, в результаті чого занижений податок на прибуток на загальну суму 615513грн., є правомірними.

Щодо винесення податкового повідомлення-рішення від 13.10.2017 № про збільшення суми грошового зобовязання з податків та зборів, у тому числі податку на доходи фізичних осіб, пені в розмірі 39523,37грн., у тому числі 479,36грн. за основним платежем, 38273,94грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та 770,07грн. пені, судом встановлено та враховано наступне.

Перевіркою питань щодо повноти сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб встановлено несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб та несвоєчасне подання податковим агентом ТОВ «Лісопереробна компанія» платіжних доручень на перерахування до бюджету належного до сплати податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу на користь платників податків (податок на доходи фізичних осіб утриманий із сум нарахованої та виплаченої заробітної плати) за граничними термінами сплати податку до бюджету за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року всього на загальну суму 69 968,19 грн., в тому числі: за грудень 2013р. по терміну сплати 30.01.2014р. податок в сумі 5471,61грн. фактично перераховано 03.02.2014р. 5322,44грн., 07.02.2014р. 50,00грн., 28.02.2014р. 99,17грн. При цьому заробітна плата за грудень 2013 року підприємством повністю виплачена 28 лютого 2016року, відповідальність по ст. 126 10%. За січень 2014р. по терміну сплати 03.03.2014р. податок в сумі 742,13грн. фактично перераховано 04.03.2014р. - 50.00грн., 28.03.2014р. 692,13грн. При цьому заробітна плата за січень 2014 року підприємством повністю виплачена 28 травня 2014року, відповідальність по ст. 126 10%. За лютий 2014р. по терміну сплати 30.03.2014р. податок в сумі 792,13грн. фактично перераховано 08.04.2014р. - 50,00грн., 30.04.2014р. - 742,13грн. При цьому заробітна плата за лютий 2014 року підприємством повністю виплачена 26 травня 2014року, відповідальність по ст.126 10%. За березень 2014р. по терміну сплати 30.04.2014р. податок в сумі 792,19грн. фактично перераховано 26.05.2014р. - 792,19грн. При цьому заробітна плата за березень 2014 року підприємством повністю виплачена 23 червня 2014року, відповідальність по ст.126 10%. За квітень 2014р. по терміну сплати 30.05.2014р. податок в сумі 99,23грн. фактично перераховано 18.06.2014р. 50,00грн.. 23.06.2014р. 49,23грн. При цьому заробітна плата за квітень 2014 року підприємством повністю виплачена 22 липня 2014року,відповідальність по ст. 126 10%. За травень 2014р. по терміну сплати 30.06.2014р. податок в сумі 3424,58грн. фактично перераховано 22.07.2014р. - 100,00грн., 24.07.2014р. - 2700,00грн.. 31.07.2014р. 624,58грн. При цьому заробітна плата за травень 2014 року підприємством повністю виплачена 14 серпня 2014року, відповідальність по ст.126 - 10% (22.07.2014р. 100,00грн.. 24.07.2014р. 2700,00грн.) по ст. 126 - 20% (31.07.2014р. 624,58грн.) За червень 2014р. по терміну сплати 30.07.2014р. податок в сумі 3417,89 грн. фактично перераховано 31.07.2014р. - 150,77грн., 15.08.2014р. 50,00грн . 18.08.2014 року 50,00 грн., 28.08.2014р. - 50,00грн., 10.09.2014р. 50,00грн., 12.09.2014р. 3067,12грн. При цьому заробітна плата за червень 2014 року підприємством повністю виплачена 12.09.2014року, відповідальність по ст.126 10% (31.07.2014р. - 150,77грн., 15.08.2014р. 50,00грн., 18.08.2014р. - 50,00грн., 28.08.2014р. - 50,00грн.), по ст.126 20% (10.09.2014р. 50,00грн., 12.09.2014р. 3067,12грн.). За липень 2014р. по терміну сплати 30.08.2014р. податок в сумі 3636,04грн. фактично перераховано 12.09.2014р. - 250,77грн., 15.09.2014р. - 3385,27грн. При цьому заробітна плата за липень 2014 року підприємством повністю виплачена 15 вересня 2014року, відповідальність по ст. 126 10%. За жовтень 2014р. по терміну сплати 21.11.2014р. податок в сумі 4584,93грн. фактично перераховано 28.11.2014р. 4584,93грн.При цьому заробітна плата за жовтень 2014 року підприємством повністю виплачена 21 листопада 2014року, відповідальність пост. 127 25%. За листопад 2014р. по терміну сплати 19.12.2014р. податок в сумі 4608,04грн. фактично перераховано 24.12.2014р. - 1540,95грн., 20.01.2015р. 3067,09грн. При цьому заробітна плата за листопад 2014 року підприємством повністю виплачена 19грудня 2014року, відповідальність по ст. 127 50% (24.12.2014р. 1540,95грн.) по ст.127 75% (20.01.2015р. -3067,09грн.). За січень 2015р. по терміну сплати 03.03.2015р. податок в сумі 6932,48грн. фактично перераховано 05.03.2015р. - 100,00грн., 05.03.2015р. 6832, 48грн. При цьому заробітна плата за січень 2015року підприємством повністю виплачена 03 березня 2015року; відповідальність по ст. 127 75%. За лютий 2015р. по терміну сплати 05.03.2015р. податок в сумі 7320,42грн. фактично перераховано 25.03.2015р. 200,00грн., 09.04.2015р. - 7120,42грн. При цьому заробітна плата за лютий 2015року підприємством повністю виплачена 05 березня 2015року, відповідальність по ст. 127 75%. За червень 2015р. по терміну сплати 24.07.2015р. податок в сумі 4424,76грн. фактично перераховано 30.07.2015р. - 4424,76грн. При цьому заробітна плата за червень 2015 року підприємством повністю виплачена 24 липня 2015року, відповідальність по ст. 127 75%. За липень 2015р. по терміну сплати 14.08.2015р. податок в сумі 1843,04грн. фактично перераховано 31.08.2015р. - 1843,04грн. При цьому заробітна плата за липень 2015 року підприємством повністю виплачена 14 серпня 2015року, відповідальність пост. 127 75%. За серпень 2015р. по терміну сплати 18.09.2015р. податок в сумі 3144,97грн. фактично перераховано 16.10.2015р. - 3144,97грн. При цьому заробітна плата за серпень 2015 року підприємством повністю виплачена 18 вересня 2015року, відповідальність по ст. 127 75%. За лютий 2016р. по терміну сплати 18.03.2016р. податок в сумі 1027,38грн. фактично перераховано 31.03.2016р. - 10105,58грн., 08.04.2016р. 166,80грн. При цьому заробітна плата за лютий 2016 року підприємством повністю виплачена 18 березня 2016року, відповідальність по ст. 127 75%. За березень 2016р. по терміну сплати 22.04.2016р. податок в сумі 166,81грн. фактично перераховано 28.04.2016р. 166,81грн. При цьому заробітна плата за березень 2016 року підприємством повністю виплачена 22 квітня 2016 року, відповідальність по ст. 127 75%. За квітень 2016р. по терміну сплати 30.05.2016р. податок в сумі 482,97грн. фактично перераховано 03.06.2016р. - 75,00грн., 17.06.2016р. - 407,97грн. При цьому заробітна плата за квітень 2016 року підприємством повністю виплачена 21 червня 2016 року, відповідальність по ст.126 10%. За травень 2016р. по терміну сплати 17.06.2016р. податок в сумі 407,97грн. фактично перераховано 21.06.2016р. - 400,00грн., 22.07.2016р. -7.97грн. При цьому заробітна плата за травень 2016 року підприємством повністю виплачена 17 червня 2016року, відповідальність пост. 127 75%. За червень 2016р. по терміну сплати 27.07.2016р. податок в сумі 181,07 грн. фактично перераховано 23.08.2016р. - 181,07грн. При цьому заробітна плата за червень 2016 року підприємством повністю виплачена 27 липня 2016року, відповідальність по ст. 127 75%. За липень 2016р. по терміну сплати 23.08.2016р. податок в сумі 181,07грн. фактично перераховано 26.09.2016р. 181,07грн. При цьому заробітна плата за липень 2016 року підприємством повністю виплачена 23 серпня 2016 року: відповідальність по ст. 127 75%. За серпень 2016р. по терміну сплати 26.09.2016р. податок в сумі 181,06грн. фактично перераховано 25.10.2016р. 181,06грн. При цьому заробітна плата за серпень 2016 року підприємством повністю виплачена 26 вересня 2016 року, відповідальність по ст. 12775%. За вересень 2016р. по терміну сплати 25.10.2016р. податок в сумі 6181,06грн. фактично перераховано 27.10.2016р. - 6000,00грн., 15.11.2016р. - 100,00грн., 30.11.2016р. 81,06грн. При цьому заробітна плата за серпень 2016 року підприємством повністю виплачена 25 жовтня 2016 року, відповідальність по ст. 127 75%. За жовтень 2016р. по терміну сплати 30.11.2016р. податок в сумі 679,36грн. фактично перераховано 23.12.2016р. 200,00грн., 23.12.2016р. 479,36грн. При цьому заробітна плата за жовтень 2016 року підприємством повністю виплачена 30 листопада 2016 року, відповідальність по ст. 127 75%.

Зазначені обставини підтверджуються копіями звітів про нарахування та виплату заробітної плати, копіями банківських виписок за період з січня 2014 по грудень 2016 рік, оборотно-сальдовими відомостями по рахунках 65,66 за 2014-2016 роки.

Таким чином, судом встановлено, що податковим органом було застосовано до ТОВ «Лісопереробна компанія» штрафні санкції на підставі ст.126 та ст. 127 Податкового кодексу України.

Крім того, контролюючим органом встановлено, що позивачем станом на 31.12.2016 не перераховано до бюджету утриманого податку на доходи фізичних осіб за листопад 2016 року в сумі 479,36грн.

На спростування зазначених вище порушень позивачем не долучено жодних доказів, таких доказів не встановлено і судом.

Згідно п. 127.1 статті 127 Податкового кодексу України, не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку одержувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених - розділом IV цього Кодексу .

Згідно абзацу восьмого п. 127.1 статті 127 Податкового кодексу України, передбачені вказаним пунктом штрафи не застосовуються, коли не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого п. 169.4 ст. 169 Податкового кодексу України, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.

Отже, штрафна санкція передбачена п. 127.1 статті 127 Податкового кодексу України застосовується до платника податку (податкового агента) у випадку, коли сума ПДФО не перераховується взагалі, або перераховується лише частково. При цьому, неперерахування такого податку спричинена помилками у визначенні суми ПДФО, і не пов'язане із несвоєчасністю перерахування такого податку.

При цьому, у п. 127.1 статті 127 Податкового кодексу України немає посилань на застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату ПДФО, натомість йдеться про несплату ПДФО, як факт несплати податку у обсягах, встановлених податковим законодавством України.

Згідно правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 10.11.2015 року по справі № 813/6793/13-а, суд зауважив на наступні обставини.

Положення статті 126 Податкового кодексу щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобовязання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Тобто, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобовязання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 Податкового кодексу України.

Положення статті 127 Податкового кодексу України встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 ПК а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

В даному випадку має місце факт як несвоєчасного перерахування податку на доходи фізичних осіб за спірний період, так і факт не сплати податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу на користь іншого платника податків, а саме під час виплати заробітної плати.

Разом з тим, відповідальність за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань передбачена статтею 126 Податкового кодексу України, згідно якої у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно п.129.1 ст. 129 Податкового кодексу України, пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу.

Отже, податковим органом правомірно донарахована сума основного платежу 479,36грн. та нараховані штрафні санкції і пеню згідно податкового повідомлення-рішення № від 13.10.2017 року, а тому в цій частині позовні вимоги також не належать до задоволення.

Підсумовуючи вище викладене в його сукупності, суд приходить до висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення від 13.10.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток, та податкового повідомлення-рішення від 13.10.2017 № про збільшення суми грошового зобовязання з ПДФО, отже в задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю.

Судові витрати у відповідності до ст.139 КАС України позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Лісопереробна компанія" до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.10.2017 №, № відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Лісопереробна компанія" (34000, Рівненська обл., смт. Зарічне, вул. Центральна, 38, );

2) відповідач - Головне управління ДФС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12, ).

Повний текст рішення складено 30 березня 2018 року.

Суддя Комшелюк Т.О.