Справа № 810/88/18
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2018 року № 810/88/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області від 06.07.2017 №VII-27-929 «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства».

Одночасно з позовною заявою позивачем було заявлене клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом встановлення заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб'єктам, на яких покладено функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, до набрання законної сили рішенням суду вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.01.2018 у вжитті заходів забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.01.2018 відкрито спрощене провадження у справі №810/88/17.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відмова відповідача у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з мотивів закінчення терміну дії дозволу на розробку цієї документації не ґрунтується на вимогах закону, позаяк відповідно до статті 22 Закону України «Про землеустрій» рішення про надання дозволу на розробку документації із землеустрою має необмежений строк дії.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяві зазначив, що правомірно відмовив позивачеві у затвердженні документації із землеустрою, оскільки зазначена документація до селищної ради була подана за межами терміну дії дозволу, наданого рішенням Іванківської селищної ради від 01.08.2013 №VI-50-2497.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Рішенням Іванківської селищної ради від 01.08.2013 №VI-50-2497 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,36 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 27).

На підставі вказаного дозволу, землевпорядною організацією за замовленням позивача був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 площею 0,3974 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21-48).

21 червня 2016 року Управління Держгеокадастру в Іванківському районі Київської області погодило ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, про що прийняло висновок від 21.06.2016 №276/41-16 (а.с. 45).

11 липня 2016 року земельну ділянку площею 0,3974 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, було зареєстровано у Державному земельному кадастрі, присвоївши їй кадастровий номер НОМЕР_2 (а.с. 49-53).

31 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Іванківської селищної ради з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Розглянувши вказану заяву, Іванківська селищна рада прийняла рішення від 06.07.2017 №VII-27-929, яким відмовила ОСОБА_1 у затвердженні проекту відведення у власність земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Відмова мотивована тим, що термін дії дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки закінчився 01.08.2016 та земельну ділянку передано іншій особі.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Так, порядок одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності врегульований у статті 118 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ.

Відповідно частини 1 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно з частиною 9 статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Таким чином, отримавши погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, зобов'язаний прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Аналіз положень статті 118 Земельного кодексу України дає підстави для висновку, що за умови отримання погодження у встановленому законом порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, не має повноважень відмовляти у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та наданні її у власність.

Відповідні повноваження щодо відмови особі у безоплатній приватизації земельної ділянки можуть бути реалізовані органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, лише на етапі розгляду заяви особи щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Частиною 8 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 186-1 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з частиною 6 статті 186-1 Земельного кодексу України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Відповідно до частини 8 статті 186-1 Земельного кодексу України, у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Як було встановлено судом, висновком Управління Держгеокадастру в Іванківському районі Київської області від 21.06.2016 №276/41-16 був погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 (а.с. 45).

Беручи до уваги, що Земельним кодексом України не передбачено повноважень органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, відмовляти у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після його погодження органом Держгеокадастру, рішення Іванківської селищної ради від 06.07.2017 №VII-27-929 є таким, що прийняте відповідачем з перевищенням наданих йому повноважень.

За таких обставин рішення Іванківської селищної ради від 06.07.2017 №VII-27-929 є протиправним та підлягає скасуванню.

Визнаючи оспорюване рішення протиправним, суд також бере до уваги, що викладені у ньому мотиви відмови у затвердженні ОСОБА_1 проекту землеустрою також не ґрунтуються на чинному законодавстві.

Так, приймаючи оспорюване рішення, відповідач виходив з того, що термін дії дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність закінчився 01.08.2016.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою врегульовано Законом України «Про землеустрій».

Відповідно до статті 1 вказаного Закону, землеустрій - це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних одиниць, суб'єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.

Організацію і планування землеустрою на загальнодержавному і місцевому рівнях здійснюють Верховна Рада України, Кабінет Міністрів України, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, встановлених Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими законами України (стаття 21 Закону України «Про землеустрій»).

Статтею 22 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що землеустрій здійснюється на підставі:

а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою;

б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою;

в) судових рішень.

Рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.

Таким чином, відмова у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з мотивів закінчення строку дії дозволу на розробку документації із землеустрою є нікчемною, оскільки прямо суперечить вимогам Закону України «Про землеустрій».

Окрім того, суд зазначає, що попри твердження відповідача в оскаржуваному рішенні про закінчення строку дії дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, фактичні обставини справи свідчать про те, що позивач звернувся до відповідача з заявою про затвердження проекту землеустрою у межах строку, встановленого у рішенні Іванківської селищної ради від 01.08.2013 № VI-50-2497.

Так, у рішенні Іванківської селищної ради від 01.08.2013 № VI-50-2497 встановлено, що дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,36 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, дійсний до 01.08.2016.

Судом з'ясовано, що із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки позивач до Іванківської селищної ради звернувся 13.07.2016, тобто у межах строків, на які посилається відповідач в оспорюваному рішенні.

Листом від 26.08.2016 №П.547.2 Іванківська селищна рада повідомила позивача, що на черговій 15-й сесії Іванківської селищної ради рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки прийняте не було (а.с. 14).

Тобто, переданий позивачем проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки не був затверджений у строки, про які зазначає відповідач, виключно з вини самого відповідача.

Посилання відповідача в оспорюваному рішенні на той факт, що земельну ділянку, яку раніше було вирішено передати позивачеві, передано іншій особі будь-якими доказами у ході розгляду справи підтверджені не були.

Одночасно з цим, факт передачі земельної ділянки, яку обрав позивач, висновків суду про протиправність оспорюваного рішення не спростовують.

Враховуючи викладене у сукупності, суд зазначає, що відповідач не мав повноважень та правових підстав для відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,36 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

У відзиві на позовну заяву відповідач стверджує про пропуск позивачем строків звернення до суду, з приводу чого суд зазначає наступне.

Так, предметом позову є рішення від 06.07.2017 №VII-27-929.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тотожне правове регулювання строків звернення до суду було закріплено у статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення.

Таким чином, шестимісячний строк звернення до суду з позовом, предметом якого є рішення відповідача від 06.07.2017 №VII-27-929, закінчується 06.01.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач до суду з позовом звернувся 03.01.2018, тобто у межах визначених законом строків.

Зауваження відповідача, що строк звернення з цим позовом слід обчислювати з моменту прийняття рішення Іванківської селищної ради від 01.08.2013 №VI-50-2497, яким позивачеві наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою, є необґрунтованими, позаяк зазначене рішення не є предметом позову.

Отже, клопотання відповідача про застосування судом процесуальних наслідків пропуску строків звернення до суду є безпідставним і задоволенню не підлягає.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області від 06.07.2017 №VII-27-929 «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою гр. ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства».

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2) з Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області (ідентифікаційний код 04358000, місцезнаходження: Київська область, смт. Іванків, вул. Івана Проскури, 47) судові витрати у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 12.03.2018.

Суддя Панченко Н.Д.