Справа № 308/6778/17
Суддя: Дергачова Н. В.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/6778/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Секереш О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 1 батальйону Управління поліції у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_2, про скасування постанови та визнання дій незаконними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до інспектора взводу 2 роти 1 батальйону Управління поліції у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_2, про скасування постанови та визнання дій незаконними.

В обґрунтування позову позивач зазначив наступне: 08.07.2017 року інспектором взводу другої роти першого батальйону Управління патрульної поліції у м. Ужгороді та Мукачеві лейтенантом поліції ОСОБА_2 була винесена Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №715879.

Зі змісту винесеної постанови вбачається, що 08.07.2017 року, ОСОБА_1, нібито, керуючи транспортним засобом АЗЛК 2140, номерний знак НОМЕР_1, 08.07.2017 року о 22 год.40 хв. в м. Ужгороді, по вул. Другетів 144 в темну пору доби не ввімкнув фари ближнього світла та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії («В»), чим порушив п. 19.1 та п.2.1.а ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 126, ч.2 ст. 122 КУпАП. З даною постановою позивач не згідний, оскільки на його думку така була прийнята з порушенням норм чинного законодавства, а факти зазначені в ній є такими, що не відповідають реальним обставинам справи.

Відтак, постанову винесену 08.07,2017 року АР №715879 вважає не законною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, а дії Відповідача при її винесенні були протиправними, з огляду на наступне.

На підтвердження вищенаведеного позивач зазначає, що 08.07.2017 року в момент зупинки його автомобіля він не перебував за кермом, а керувала автомобілем його дружина - ОСОБА_3 Також позивач зазначає, що відповідачем хибно складено протокол про не ввімкнені фари на його автомобілі, так як зазначає позивач вони були увімкнуті. Позивач заперечує також щодо винесення постанови працівниками патрульної поліції на місці вчинення правопорушення. ОСОБА_1 зазначає на порушення працівників патрульної поліції, які склали протокол без його пояснень та за відсутності свідків.

Зважаючи на викладене позивач вважає, що постанова серії АР № 715879 від 08.07.2017 року в справі про адміністративне правопорушення незаконною та просить її скасувати.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Проте подав до суду відзив на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 715879, винесеної Інспектором взводу 2 роти батальйону 1 Управління патрульної поліції у м. Ужгороді та Мукачеві рядовим поліції ОСОБА_2, 08.07.2017 року, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом АЗЛК 2140, номерний знак НОМЕР_1, о 22 год.40 хв. в м. Ужгороді, по вул. Другетів 144 в темну пору доби не ввімкнув фари ближнього світла та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії («В»), чим порушив п. 19.1 та п.2.1.а ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Щодо доводів позивача, про те, що працівниками патрульної поліції не складався протокол про адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною першою статті 222 КпАП України визначено, що справи про адміністративні правопорушення за частиною першою статті 122 та ст. 126 КпАП України розглядають органи внутрішніх справ (Національна поліція) та накладають стягнення.

Відповідно до частини другої статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно пункту 2.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у частинах першій, другій статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у КУпАП неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Відповідно до пункту 2.4 вищезазначеного Рішення скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» статтю 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Дана правова норма, на відміну від норми частини першої цієї статті, не містить гіпотези щодо оспорювання особою, що притягується до адміністративної відповідальності, допущеного правопорушення і адміністративного стягнення.

Відтак, позивач мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу в межах скороченого провадження.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395. у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський на місці вчинення адміністративного правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи (ст. 285 КУпАП). Дана постанова була оголошена позивачу.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП в діях позивача підтверджується технічним носієм (диском), на якому міститься відеофіксація адміністративного правопорушення з місця події та постановою АР № 715879 від 08.07.2017 року, з якої вбачається, що водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 19.1 в та п. 2.1. а Правил дорожнього руху, тобто керував своїм транспортним засобом з вимкненими фарами ближнього світла в темну пору доби та не мав при собі посвідчення водія.

Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу в межах скороченого провадження, однак жодних заяв чи клопотань від нього не надходило.

Будь-яких доказів на спростування обставин викладених у оскаржуваній постанові позивачем не надано.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зазначеного позову.

Керуючись ст.ст. 20, 241 255, 286, 293, 295 КАС України, ст.ст. 293 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 1 батальйону Управління поліції у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_2, про скасування постанови та визнання дій незаконними.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Дергачова