Справа № 760/754/17
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2018-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/648/18
у справі №760/754/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.

за участю секретаря - Каліщук М.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 9-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Грищука А.В. про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

13.01.2017 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №277066, винесену 29.12.2016 року поліцейським 9-ї роти 1-го батальйону УПП в м. Києві ДПП Грищуком А.В., про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн., а також просить закрити провадження в справі.

В обґрунтування вимог зазначає, що 29.12.2016 він, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснював перевезення пасажирів по маршруту «пр-т Відрадний, 22 - Центральний автовокзал (пл. Деміївська, 3)». Рухаючись по Чоколівському бульвару, він був зупинений відповідачем, який звинуватив його у порушенні вимог п. 17.1 ПДР України, а саме за рух у смузі, позначеній дорожнім знаком 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» та виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №277066, якою наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. за ч. 3 ст. 122 КУпАП,

З даною постановою не погоджується, оскільки стверджує, що він здійснював рух автомобілем з розпізнавальними знаками «таксі» по відповідному маршруту, а тому вважає, що мав право рухатись у смузі для руху маршрутних транспортних засобів, т.я. відповідно до п. 1.10 ПДР України «Маршрутні транспортні засоби - автобуси, мікроавтобуси, тролейбуси, трамваї і таксі, що рухаються за встановленими маршрутами та мають визначені місця на дорозі для посадки (висадки) пасажирів», проте відповідач його пояснення не прийняв до уваги та виніс вищевказану постанову.

З наведених підстав, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а постанова винесена з порушенням його прав, а тому просить позов задовольнити в повному обсязі.

В судове засіданні позивач не з'явився, подав суду заяву, у в якій повідомив, що не може з'явитись в судове засідання, а тому просить розглядати справу у його відсутності, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явивсь, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином сповіщений судом про час та місце розгляду справи. За таких обставин, враховуючи положення ст. 205 КАС України, суд приходить до висновку про розгляд справи у відсутності позивача та відповідача.

Дослідивши та оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29.12.2016 року по бульв. Чоколівському в м. Києві поліцейським 9-ї роти 1-го батальйону УПП в м. Києві ДПП Грищуком А.В. винесено постанову, серії АР №277066, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн..

Дана постанова винесена за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, за фактом порушення позивачем ОСОБА_1 п. 17.1 ПДР України, а саме, що він 29.12.2016, о 17 год. 45 хв., по бульв. Чоколівському в м. Києві, під час керування автомобілем НОМЕР_1, здійснив рух на смузі, позначеній дорожнім знаком 5,11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк(п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Як визначено ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою ст. 122 цього кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національну поліцію).

Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: за адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122, - уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таким чином з урахуванням вище приведених норм права вбачається, що відповідач як працівник підрозділу Національної поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху уповноважений зупиняти транспортний засіб, складати протокол та виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтею 276 КУпАП передбачено, що справи про адміністративне правопорушення розглядаються за місцем його вчинення.

Справи про адміністративне правопорушення передбачене, зокрема ст. 122 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

З оскаржуваної постанови вбачається, що адміністративне правопорушення було вчинено по бульв. Чоколівському в м. Києві, де і було винесено постанову серії АР №277066, проте в постанові не зазначено точної адреси вчинення правопорушення та винесення постанови, т.я. в ній не міститься відомостей щодо номеру будинку, біля якого було вчинено правопорушення та розглянуто справу, оскільки бульвар Чоколівський є відносно протяжним, а тому не зазначення номеру будинку, біля якого було вчинено правопорушення та винесено постанову, не дає суду змоги пересвідчитись в тому, що під час розгляду справи були дотримані вимоги ст. 276 КУпАП і справу було розглянуто за місцем вчинення правопорушення. Інших доказів на уточнення адреси, за якою було винесено оскаржувану постанову, відповідачем не надано.

Також, відповідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При цьому, згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з постанови, серія АР №277066, від 29.12.2016 в ній не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, при цьому в постанові про адміністративне правопорушення відсутні мотиви відхилення інших доказів, зокрема пояснення правопорушника.

Більш того, виходячи з аналізу п. 1.10 ПДР України до маршрутних транспортних засобів (транспортних засобів загального користування) відносяться, в тому числі, і таксі, що рухаються за встановленими маршрутами та мають визначені місця на дорозі для посадки (висадки) пасажирів.

Так, в матеріалах справи містяться фото автомобіля НОМЕР_1, яким керував позивач, з яких вбачається, що це дійсно автомобіль з розпізнавальними знаками «Таксі», а тому, враховуючи п. 1.10 ПДР України, позивач, як водій таксі, що здійснював рух за маршрутом, мав право рухатись у смузі для руху маршрутних транспортних засобів.

Посилань на будь-які інші докази вини позивача у вчиненому правопорушенні вказана постанова не містить.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідач обставин, на які посилається позивач не спростував, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення суду не надав. З огляду на належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд вважає, що останній мав можливість реалізувати зазначене процесуальне право з метою виконання процесуального обов'язку покладеного на нього в силу ч. 2 ст. 77 КАС.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що рішення відповідача як суб'єкта владних повноважень щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. є незаконним, а тому позовні вимоги про скасування оскаржуваної постанови належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 122, 222, 251, 252, 254, 256, 268, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 4-5, 7-10, 19, 205, 241-244, 286, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серія АР №277066, від 29.12.2016, винесену поліцейським 9-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Грищуком А.В., про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Лазаренко