Справа № 819/2014/17
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2014/17

22 березня 2018 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Мірінович У.А.

за участю:

секретаря судового засідання Хоменко Л.В.

представника позивача Ахтемейчук Н.М.

представника відповідача Банах В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Галіція Дистилері" до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Галіція Дистилері" звернулося у Тернопільський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.08.2017 №№ , .

Тернопільським окружним адміністративним судом у судових засіданнях по даній справі, які проводилися 26.01.2018, 26.02.2018, 13.03.2018 оголошувалася перерва для надання сторонами по справі додаткових доказів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що працівником Головного управління ДФС у Тернопільській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку фінансово - господарської діяльності з питань дотримання вимог валютного законодавства ПАТ "Галіція Дистилері" за окремими зовнішньоекономічними контрактами за період з 03.02.2016 по 22.05.2017. За результатами перевірки складено акт від 26.05.2017 № 3072/19-00-14-02/31274359, на підставі якого відповідач прийняв податкові повідомлення - рішення від 21.08.2017 №№ , , якими застосовано до позивача суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності на загальну суму 936080,43 грн. Прийняті відповідачем зазначені податкові повідомлення - рішення позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на наступне.

03.02.2016 між ПАТ "Галіція Дистилері", як продавець, та нерезидентом ПІК ВКЗ "Золотий Аіст" ООО (Республіка Молдова), як покупець, був укладений контракт № 03/02, предметом якого визначено, що продавець зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець прийняти і оплатити коньячний спирт міцністю 62-70%, код УКТЗЕД .

На виконання умов зазначеного контракту ПАТ "Галіція Дистилері" у період березень - серпень 2016 р. поставило (передало у власність) ПІК ВКЗ "Золотий Аіст" ООО товар на загальну суму 112784 дол. США, в тому числі:

- згідно митної декларації № 403020000/2016/000369 від 30.03.2016 на суму 37632 дол. США;

- згідно митної декларації № 500060804/2016/002156 від 12.07.2016 на суму 37632 дол. США;

- згідно митної декларації № 500060804/2016/002549 від 15.08.2016 на суму 37520 дол. США.

Надалі, позивач зазначив, що грошові кошти у рахунок оплати товару по зазначеному контракту згідно декларації № 403020000/2016/000369 від 30.03.2016 поступили останньому в повному розмірі 24.05.2016, а товару згідно декларації № 500060804/2016/002156 від 12.07.2016 в сумі 10000 дол. США поступили 19.01.2017.

Щодо зобов'язання з оплати іншої частини вартості товару на суму 65152 дол. США, в тому числі згідно декларації № 500060804/2016/002156 від 12.07.2016 на суму 27632 дол. США та декларації № 500060804/2016/002549 від 15.08.2016 на суму 37520,00 дол. США, позивач зазначив, що таке зобов'язання було припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до вимог чинного законодавства України та Угоди про вільну торгівлю між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Молдова від 13.11.2003, яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Угоди про вільну торгівлю між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Молдова" № 2581-IV від 19.05.2005, а також Договору про зону вільної торгівлі від 18.10.2011, який ратифікований Законом України "Про ратифікацію Договору про зону вільної торгівлі" № 5193-VI від 30.07.2012.

Водночас, позивач звернув увагу суду на те, що на підтвердження обставин припинення зобов'язань з оплати товару в розмірі 65152 дол. США по контракту № 03/02 від 03.02.2016 останній під час зазначеної перевірки надав всі необхідні документи відповідачу, зокрема: контракт № МС/ГД-2016 від 03.02.2016 з нерезидентом ПІК ВКЗ "Молдавський Стандарт" ООО та Додаткову угоду № 1 до нього від 20.01.2017, акти звірки взаємних розрахунків з нерезидентами ПІК ВКЗ "Золотий Аіст" ООО та ПІК ВКЗ "Молдавський Стандарт" станом на 20.01.2017, акт від 20.01.2017 про зарахування зустрічних однорідних вимог між ПАТ "Галіція Дистилері" та ПІК ВКЗ "Золотий Аіст" ООО.

Однак, під час перевірки відповідач не взяв до уваги зазначені документи, внаслідок чого безпідставно дійшов висновку про те, що позивач порушив граничні терміни поступлення валютної виручки по зазначеному контракту, а саме: виручка на суму 10000 дол. США при граничному терміні поступлення 09.11.2016 надійшла 19.01.2017, а кошти на суму 65152 дол. США при граничному терміні поступлення 09.11.2016 (27632 дол. США) та 13.12.2016 (37520 дол. США) не надійшли взагалі.

Також позивач зазначив, оскільки були відсутні порушення строків надходження валютної виручки по контракту № 03/02 від 03.02.2016, то в нього були відсутні підстави для декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належить резиденту і знаходяться за її межами станом на 01.01.2017 та 01.04.2017.

Водночас, звернув увагу суду на те, що відповідач відповідно до пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України (далі - ПК України) прийняв оскаржені податкові повідомлення - рішення з порушенням строків.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з мотивів, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив від 03.01.2018 (арк. справи 78-83) та додаткових пояснень від 21.03.2018 (арк. справи 138-141), просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, суду пояснила, що оскаржені дії відповідача щодо прийняття на підставі акта перевірки від 26.05.2017 № 3072/19-00-14-02/31274359 оскаржених податкових повідомлень - рішень здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та ПК України, та посилаючись на пояснення викладені у письмовому відзиві на позовну заяву (арк. справи 68-70), запереченні (арк. справи 110 - 113) та додатковому поясненні (арк. справи 134 - 136) просила у задоволені позову відмовити.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як слідує з матеріалів справи, що з 23.05.2017 по 25.05.2017 працівником Головного управління ДФС у Тернопільській області згідно наказу № 834 від 22.05.2017 та на підставі направлення № 1303 від 22.05.2017 проведено документальну позапланову виїзну перевірку фінансово - господарської діяльності з питань дотримання вимог валютного законодавства ПАТ "Галіція Дистилері" за окремими зовнішньоекономічними контрактами за період з 03.02.2016 по 22.05.2017.

За результатами перевірки складено акт від 26.05.2017 № 3072/19-00-14-02/31274359 (арк. справи 9-12), у якому встановлено наступні порушення:

1. Статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" № 185/94-ВР від 23.09.1994 в редакції, чинній на дату виникнення правопорушення (далі - Закон № 185/94-ВР), а саме несвоєчасне поступлення валютної виручки по контракту № 03/02 від 03.02.2016:

- на суму 27632 дол. США на 194 дні;

- на суму 10000 дол. США на 71 день;

- на суму 37520 дол. США на 160 днів.

Станом на 22.05.2017 по контракту № 03/02 від 03.02.2016 рахується прострочена дебіторська заборгованість у розмірі 65152 дол. США (граничний термін поступлення валютної виручки 27632 дол. США - 09.11.2016, 37520 дол. США -13.12.2016).

2. Статті 9 Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" від 19.02.1993 № 15-93 (далі - Декрет № 15-93), статті 1 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами", а саме неподання декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту і знаходяться за її межами станом на 01.01.2017 та 01.04.2017 до Бучацької ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області.

Не погоджуючись із висновками, які викладені в акті перевірки від 26.05.2017 № 3072/19-00-14-02/31274359, позивач подав до Головного управління ДФС у Тернопільській області заперечення до зазначеного акта перевірки. Згідно листа від 09.06.2017 № 3646/10/19-0014-02-25/7919, комісією із розгляду спірних питань колегіально прийнято рішення, що при організації позапланової виїзної документальної перевірки дотримано норм законодавства України, а висновки викладені у зазначеному акті перевірки є обґрунтованими та відповідають вимогам чинного законодавства України (арк. справи 14-16).

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується відповідачем у справі, що на підставі акта перевірки Бучацька ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області прийняла наступні податкові повідомлення - рішення від 12.06.2017:

- № , яким застосовано до позивача суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 935740,43 грн.;

- № , яким застосовано до позивача суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 340 грн.

Не погодившись із прийнятими оскарженими податковими - повідомленнями рішеннями позивач звернувся у відповідності до статті 56 ПК України до контролюючого органу вищого рівня зі скаргою про перегляд зазначених податкових повідомлень - рішень. Згідно рішення від 17.08.2017 № 18191/6/93-93-11-01-02-25 Державною фіскальною службою України скарга позивача задоволена частково. Скасовано податкові повідомлення - рішення від 12.06.2017 №№ , та зобов'язано Бучацьку ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області передати ГУ ДФС у Тернопільській області матеріали справи для винесення нових податкових повідомлень - рішень відповідно до вимог чинного законодавства України (арк. справи 114-117).

З огляду на зазначене та на підставі акта перевірки Головне управління ДФС у Тернопільській області прийняла наступні податкові повідомлення - рішення від 21.08.2017 (арк. справи 17-20):

- № форми "С", яким застосовано до позивача суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 935740,43 грн.;

- № форми "С", яким застосовано до позивача суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 340 грн.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень - рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 № 1204, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за № 124/28254 (далі - Порядок № 1204) якщо податкове повідомлення-рішення скасовується в інших випадках, передбачених статтею 55 ПК України, у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства або відповідно до статті 56 ПК України під час проведення процедури його адміністративного оскарження не внаслідок зміни зазначеної в ньому загальної суми грошових зобов'язань, суми зменшення (збільшення) податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені, в тому числі за порушення норм іншого законодавства, платнику податків надсилається (вручається) нове податкове повідомлення-рішення, а також розрахунок грошового зобов'язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені, в тому числі за порушення норм іншого законодавства з урахуванням рішення контролюючого органу.

Пунктом 7 розділу ІІ Порядку № 1204 визначено, що податкові повідомлення - рішення згідно з пунктами 4 - 6 цього розділу складаються контролюючим органом, який склав попереднє податкове повідомлення-рішення, протягом 3 робочих днів з дня, що настає за днем отримання таким контролюючим органом рішення за результатами адміністративного, судового оскарження або іншого рішення про скасування раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення. При цьому у разі отримання вищезазначених рішень структурним підрозділом, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції контролюючого органу, або відповідальною особою, визначеною керівником (виконуючим його обов'язки, його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу для виконання таких функцій, забезпечується надання такого рішення структурному підрозділу, яким складалось попереднє податкове повідомлення-рішення, протягом 1 робочого дня, що настає за днем його отримання.

За таких обставин, суд критично ставиться до твердження позивача про те, що відповідач відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України прийняв оскаржені податкові повідомлення - рішення з порушенням строків, оскільки зазначені податкові повідомлення - рішення прийняті контролюючим органом після рішення Державної фіскальної служби України від 17.08.2017 № 18191/6/93-93-11-01-02-25, яке винесене за результатами адміністративного оскарження, яким скасовано раніше прийняті Бучацькою ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області податкові повідомлення-рішення від 12.06.2017 №№ , на підставі акта перевірки від 26.05.2017 № 3072/19-00-14-02/31274359.

Водночас, суд встановив, що 03.02.2016 між ПАТ "Галіція Дистилері", як продавець, та нерезидентом ПІК ВКЗ "Золотий Аіст" ООО (Республіка Молдова), як покупець, був укладений контракт № 03/02, предметом якого визначено, що продавець зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець прийняти і оплатити коньячний спирт міцністю 62-70%, код УКТЗЕД . Ціна на товар визначається у розмірі 2 дол. США за 1 літр абсолютного алкоголю (арк. справи 21-22).

На виконання умов зазначеного контракту ПАТ "Галіція Дистилері" у період березень - серпень 2016 р. поставило (передало у власність) ПІК ВКЗ "Золотий Аіст" ООО товар на загальну суму 112784 дол. США, в тому числі:

- згідно митної декларації № 403020000/2016/000369 від 30.03.2016 на суму 37632 дол. США (арк. справи 29);

- згідно митної декларації № 500060804/2016/002156 від 12.07.2016 на суму 37632 дол. США (арк. справи 30);

- згідно митної декларації № 500060804/2016/002549 від 15.08.2016 на суму 37520 дол. США (арк. справи 31).

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, що грошові кошти у рахунок оплати товару по зазначеному контракту згідно декларації № 403020000/2016/000369 від 30.03.2016 поступили позивачу в повному розмірі 24.05.2016, а товару згідно декларації № 500060804/2016/002156 від 12.07.2016 в сумі 10000 дол. США поступили 19.01.2017.

Водночас, 03.02.2016 між ПІК ВКЗ "Молдавський Стандарт" ООО (постачальник) та ПАТ "Галіція Дистилері" (покупець) укладено контракт № МС/ГД-2016, предметом якого визначено, що постачальник зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець прийняти і оплатити коньячний спирт, витримки 5 років, міцністю 55-70%, код УКТЗЕД . Ціна на товар визначається у розмірі 2,50 дол. США за 1 літр абсолютного алкоголю (арк. справи 32-33).

Згідно акта звірки взаємних розрахунків за період з 01.02.2016 по 20.01.2017 між ПАТ "Галіція Дистилері" та ПІК ВКЗ "Молдавський Стандарт" ООО, нерезидентом відвантажено товару на суму 140980 дол. США, валютна виручка перерахована ПАТ "Галіція Дистилері" в розмірі 75828 дол. США. Заборгованість станом на 20.01.2017 в користь ПІК ВКЗ "Молдавський Стандарт" ООО становить 65152 дол. США (арк. справи 38).

Надалі, 20.01.2017 між ПІК ВКЗ "Молдавський Стандарт" ООО (Старий кредитор, постачальник по контракту № МС/ГД-2016 від 03.02.2016), ПІК ВКЗ "Золотий Аіст" ООО (Новий кредитор) та ПАТ "Галіція Дистилері" (Боржник) укладено Додаткову угоду № 1 до контракту № МС/ГД-2016 від 03.02.2016 (арк. справи 34), згідно якого Старий кредитор уступає, а Новий кредитор приймає право вимоги від Боржника виконання зобов'язань по оплаті грошових коштів по контракту № МС/ГД-2016 від 03.02.2016 в сумі заборгованості Боржника в розмірі 65152 дол. США.

Сума заборгованості Боржника перед Старим кредитором у розмірі 65152 дол. США стає сумою заборгованості Боржника перед Новим кредитором.

Згідно акта про залік зустрічних однорідних вимог б/н від 20.01.2017, складений ПАТ "Галіція Дистилері" (Сторона 1) та ПІК ВКЗ "Золотий Аіст" ООО (Сторона 2), які станом на 20.01.2017 мають зустрічні однорідні вимоги один до одного, термін виконання яких настав і цим актом підтверджують проведення заліку зустрічних однорідних вимог по контракту № 03/02 від 03.02.2016 та по Додатковій угоді № 1 від 20.01.2017 до контракту № МС/ГД-2016 від 03.02.2016 (арк. справи 39), а саме:

1. Згідно контракту № 03/02 від 03.02.2016 Сторона 1 є кредитором, а Сторона 2 - боржником по виконанню грошового зобов'язання в сумі 65152 дол. США.

2. Згідно Додаткової угоди № 1 від 20.01.2017 до контракту № МС/ГД-2016 від 03.02.2016 Сторона 1 є боржником, а Сторона 2 - кредитором по виконанню грошового зобов'язань в сумі 65152 дол. США.

3. З моменту проведення заліку зазначені грошові зобов'язання Сторін один перед одним на суму 65152 дол. США припиняються.

Як слідує з матеріалів справи, в тому числі з акта перевірки від 26.05.2017 № 3072/19-00-14-02/31274359 та не заперечується сторонами у справі, що на підтвердження обставин припинення зобов'язань з оплати товару в розмірі 65152 дол. США по контракту № 03/02 від 03.02.2016 позивач під час зазначеної перевірки надав всі необхідні документи відповідачу, зокрема: контракт № МС/ГД-2016 від 03.02.2016 з нерезидентом ПІК ВКЗ "Молдавський Стандарт" ООО та Додаткову угоду № 1 до нього від 20.01.2017, акти звірки взаємних розрахунків з нерезидентами ПІК ВКЗ "Золотий Аіст" ООО та ПІК ВКЗ "Молдавський Стандарт" станом на 20.01.2017, акт від 20.01.2017 про зарахування зустрічних однорідних вимог між ПАТ "Галіція Дистилері" та ПІК ВКЗ "Золотий Аіст" ООО.

Однак, відповідач під час перевірки не врахував зазначені документи, посилаючись на постанову НБУ "Про врегулювання ситуації на грошово - кредитному та валютному ринках України" від 13.12.2016 № 410 (далі - Постанова № 410) та пункт 2.3 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 № 136, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 28.05.1999 за № 338/3631 (далі - Інструкція № 136).

Відповідно до частин четвертої та п'ятої статті 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" № 959-XII від 16.04.1991 (далі - Закон № 959-XII) суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України. Зовнішньоекономічний договір (контракт) може бути визнано недійсним у судовому порядку, якщо він не відповідає вимогам законів України або міжнародних договорів України.

Частиною першою статті 14 Закону № 959-XII визначено, що всі суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам. Розрахункове та кредитне обслуговування суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності здійснюється на території України банком для зовнішньоекономічної діяльності України і уповноваженими комерційними банківськими та кредитними установами, а також іноземними і міжнародними банками, зареєстрованими у встановленому порядку на території України.

Згідно з частиною першою статті 599 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін (стаття 601 ЦК України).

Випадки, коли зарахування зустрічних однорідних вимог не допускається, наведені в статті 602 ЦК України, яка не містить обмежень щодо здійснення взаємозаліку у сфері зовнішньоекономічних розрахунків, проте вказує на недопустимість зарахування зустрічних вимог "в інших випадках, встановлених договором або законом".

Водночас, частина перша статті 14 спеціального Закону № 959 надає суб'єктам зовнішньоекономічних розрахунків можливість вільно визначати форму розрахунків.

Також статтею 2 Закону № 959 закріплено низку ключових принципів, серед яких, принцип свободи, під яким з метою застосування положень Закону № 959 слід розуміти право суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності здійснювати її в будь-яких формах, які прямо не заборонені чинними законами України.

Відповідно до Положення про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), затвердженого наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції від 06.09.2001 № 201, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 21.09.2001 за № 833/6024 договір (контракт) укладається відповідно до Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти підприємницької діяльності при складанні тексту договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі Законом України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та іншими законами України.

Частиною третьою статті 203 Господарського кодексу України визначено, що господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Водночас, Верховним Судом України у постанові від 17.12.2002 у справі № 2-15/2542-02 за позовом АТЗТ "СІВВА-ОІЛ" до Державної податкової інспекції у м. Сімферополі про визнання недійсним рішення висловлено позицію, відповідно до якої правовий зміст статті 1 Закону № 185/94-ВР не визначає неприпустимість припинення зобов'язань за зовнішньоекономічними договорами шляхом зарахування зустрічної однорідної вимоги. Спеціальним законодавством, зокрема Законом України "Про зовнішньоекономічну діяльність", Законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" та Цивільним кодексом України, не забороняється припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної однорідної вимоги за зовнішньоекономічними договорами.

Тобто в зазначеній постанові сформовано правовий висновок про можливість припинення дебіторської та кредиторської заборгованості між резидентом і нерезидентом шляхом проведення зарахування зустрічної однорідної вимоги як таку, що не суперечить чинному законодавству України.

Також у постанові від 06.05.2008 по справі № 21-1518во07 (ЄДРСР № 3402031) Верховний Суд України, переглядаючи рішення судів попередніх інстанцій щодо застосування положень статті 1 Закону № 185/94-ВР, підтримавши попередньо сформовану правову позицію у справах № 188/12-204, № 2-15/2542-02, виклав правову позицію, суть якої полягає в тому, що Закон № 185/94-ВР регулює порядок припинення зобов'язань між резидентом і нерезидентом шляхом виконання, проте це не виключає можливості припинити зобов'язання в інший спосіб, зокрема зустрічним однорідним зарахуванням. Зарахування є односторонньою операцією, для якої достатньо заяви однієї сторони. Проте воно може здійснюватися за згодою обох сторін - у разі підписання ними угоди про припинення зобов'язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Відповідно зарахування вважається вчиненим із дати підписання заяви однією стороною або угоди - обома.

В ухвалі Вищий адміністративний суд України від 25.01.2016 № К/800/35729/14 у справі № 2а/1570/4164/2011 (у ЄДРСР № 55525101) зазначено, що за наявності підстав, що не заборонені законодавством України, зокрема залік однорідних вимог, виконання зобов'язань, а також виникнення таких обставин до закінчення визначеного статтею 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 № 185/94-ВР строку, резидент не може нести відповідальність, передбачену статтею 4 зазначеного Закону.

Також в ухвалі від 24.11.2014 № К/800/63470/13 у справі № 2а-8142/12/2670 Вищий адміністративний суд України вказав, що Закон України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" не містить заборони щодо зміни сторонами істотних умов договору, у тому числі його ціни, шляхом підписання додаткових угод до нього.

Проведення заліку взаємної заборгованості з нерезидентом, в тому числі на підставі додаткової угоди до контракту в сфері ЗЕД (за умови відсутності спору між сторонами з приводу характеру зобов'язань, їх змісту, умов виконання) свідчить, що у нерезидента відсутнє зобов'язання з повернення резиденту України іноземної валюти або товару, з моменту проведення заліку відсутня заборгованість нерезидента в іноземній валюті, а відповідно правові підстави для нарахування резиденту пені на неіснуючу заборгованість відсутні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в даному випадку умови укладених позивачем з нерезидентом зазначених угод не містять заборони зарахування зустрічних вимог. Також на момент проведення відповідних зовнішньоекономічних операцій відсутня законодавчо встановлене правило, яке б встановлювало заборону щодо здійснення зарахування зустрічних вимог у сфері ЗЕД.

З огляду на зазначене, суд не бере до уваги посилання відповідача на Постанову № 410 та Інструкцію № 136, оскільки спеціальним законодавством, зокрема Законом України "Про зовнішньоекономічну діяльність", Законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" та Цивільним кодексом України, не забороняється припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної однорідної вимоги за зовнішньоекономічними договорами.

Водночас, Постанова № 410 набрала чинності 16.12.2016, тобто після укладання зазначених зовнішньоекономічних контрактів, а тому зазначена постанова не може поширювати свою дію на спірні правовідносини.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що припинення зобов'язань за зовнішньоекономічним контрактом від 03.02.2016 № 03/02 ПАТ "Галіція Дистилері" із ПІК ВКЗ "Золотий Аіст" ООО відбулось зарахуванням зустрічних однорідних вимог, внаслідок чого дебіторська заборгованість у передбачений законодавством спосіб була погашена, тобто відсутня.

Водночас, суд встановив, що по експортному контракту від 03.02.2016 № 03/02 митні декларації № 500060804/2016/002156 від 12.07.2016 та № 500060804/2016/002549 від 15.08.2016 оформлені в період дії постанови Правління НБУ "Про врегулювання ситуації на грошово - кредитному та валютному ринках України" від 037.06.2016 № 342 (далі - Постанова № 342).

Відповідно до пункту 1 Постанови № 342 розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях першої та другої Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 120 календарних днів.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, що на оплату митних декларацій № 500060804/2016/002156 від 12.07.2016 на суму 37632 дол. США та № 500060804/2016/002549 від 15.08.2016 на суму 37632 дол. США валютна виручка поступила 19.01.2017 у розмірі 10000 дол. США.

Таким чином, граничний термін надходження валютної виручки по зазначених митних деклараціях становить 09.11.2016 (№ 500060804/2016/002156 від 12.07.2016) та 13.12.2016 (№ 500060804/2016/002549 від 15.08.2016).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що зарахування зустрічних однорідних вимог, між позивачем та контрагентом, на яке посилається позивач як на факт виконання зобов'язань та відсутності підстав для нарахування пені у сфері ЗЕД відбулось вже після порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД, а саме 20.01.2017 - акт про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до статті 4 Закону № 185/94-ВР порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Враховуючи те, що зарахування зустрічних однорідних вимог, між ПАТ "Галіція Дистилері" та ПІК ВКЗ "Золотий Аіст" ООО за зовнішньоекономічним контрактом від 03.02.2016 № 03/02 відбулось вже після порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно нарахував пеню позивачу з моменту граничного терміну надходження валютної виручки по дату акта про зарахування зустрічних однорідних вимог від 20.01.2017 в розмірі 318689,06 грн. за період з 10.11.2016 по 20.01.2017 (72 дні), з 10.11.2016 по 19.01.2017 (71 день (дата поступлення валютної виручки)) та з 14.12.2016 по 20.01.2017 (38 днів).

Водночас, враховуючи те, що 20.01.2017 дебіторська заборгованість у передбачений законодавством спосіб була погашена у зв'язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно нарахував пеню позивачу з дати акта про зарахування зустрічних однорідних вимог від 20.01.2017 по дату завершення періоду, що підлягав перевірці, тобто по 22.05.2017 в розмірі 617051,37 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення - рішення від 21.08.2017 № підлягає скасуванню в частині застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у вигляді пені за порушення у сфері ЗЕД на суму 617051 грн. 37 коп.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Декрету № 15 - 93 валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов'язковому декларуванню у Національному банку України. Порядок і терміни декларування встановлюються Національним банком України.

Оскільки, припинення зобов'язань за зовнішньоекономічним контрактом від 03.02.2016 № 03/02 ПАТ "Галіція Дистилері" із ПІК ВКЗ "Золотий Аіст" ООО відбулось зарахуванням зустрічних однорідних вимог, внаслідок чого дебіторська заборгованість у передбачений законодавством спосіб була погашена, тобто відсутня, то валютні цінності належні ПАТ "Галіція Дистилері" у вигляді заборгованості в іноземній валюті на звітну дату - 01.04.2017 за межами України не знаходились, і, відповідно, не вимагали декларування, у зв'язку із чим підстави для застосування штрафу відсутні.

Крім того, вирішуючи питання про правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 21.08.2017 № суд враховує й те, що в податкового органу відсутні законні повноваження на застосування санкцій, встановлених п. 2 ст. 16 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", оскільки повноважним органом щодо застосування таких санкцій є Національний банк України та підпорядковані йому особи. Зазначена правова позиція відображені зокрема і в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 30.05.2017 № К/800/26505/16.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення - рішення від 21.08.2017 № про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у вигляді штрафу за порушення декларування у сфері ЗЕД на суму 340 грн. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд зазначає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний приймати рішення, а дії - вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх, дотримуючись встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» ЄСПЛ визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

За обставин справи, відповідачем не наведено належних доводів проти адміністративного позову та не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Частиною третьою статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд дійшов висновку, що слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 9267,20 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов приватного акціонерного товариства "Галіція Дистилері" (48400, Тернопільська обл., м. Бучач, вул. Бариська, 8а, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області (46021, м. Тернопіль, вул. Білецька, 1, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.08.2017 №№ , , - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області (46021, м. Тернопіль, вул. Білецька, 1, ) від 21.08.2017 № в частині застосування до приватного акціонерного товариства "Галіція Дистилері" (48400, Тернопільська обл., м. Бучач, вул. Бариська, 8а, ) штрафних (фінансових) санкцій у вигляді пені за порушення у сфері ЗЕД на суму 617051 (шістсот сімнадцять тисяч п'ятдесят одна ) гривня 37 коп.

Відмовити у визнанні протиправним та скасуванні податкового повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області (46021, м. Тернопіль, вул. Білецька, 1, ) від 21.08.2017 № в частині застосування до приватного акціонерного товариства "Галіція Дистилері" (48400, Тернопільська обл., м. Бучач, вул. Бариська, 8а, ) штрафних (фінансових) санкцій у вигляді пені за порушення у сфері ЗЕД на суму 318689 (триста вісімнадцять тисяч шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 06 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області (46021, м. Тернопіль, вул. Білецька, 1, ) від 21.08.2017 № про застосування до приватного акціонерного товариства "Галіція Дистилері" (48400, Тернопільська обл., м. Бучач, вул. Бариська, 8а, ) штрафних (фінансових) санкцій у вигляді штрафу за порушення декларування у сфері ЗЕД на суму 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області (46021, м. Тернопіль, вул. Білецька, 1, ) в користь приватного акціонерного товариства "Галіція Дистилері" (48400, Тернопільська обл., м. Бучач, вул. Бариська, 8а, ) судові витрати на суму 9 267 (дев'ять тисяч двісті шістдесят сім) гривень 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2018 року.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.