Справа № 813/4522/17
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 813/4522/17
У Х В А Л А

з питань закриття провадження у справі

27 березня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Грень Н.М.,

секретар судового засідання Редкевич О.Р.,

прокурор Бойко Н.А.,

представник відповідача Тютько А.Б.,

представник третьіх особ Гнатув Є.М.,

розглянув у судовому засіданні клопотання прокурора про закриття провадження в адміністративній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства "Львівська макаронна фабрика" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Тарасенка Тараса Петровича до Прокуратури Львівської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «УРЗ»; Товариство з обмеженою відповідальністю «Макфа -Л»; Товариство з обмеженою відповідальністю «Оберіг-Севіс» про скасування постанови, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Відкритого акціонерного товариства «Львівська макаронна фабрика» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Тарасенка Тараса Петровича до Прокуратури Львівської області, з вимогами:

- скасувати постанову про скасування постанови прокурора про скасування постанови слідчого про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно від 02.09.2014 року;

- скасувати постанову про скасування постанови прокурора про скасування постанови слідчого про накладення арешту на нерухоме майно від 02.09.2014 року;

- зобов'язати прокуратуру Львівської області подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення арешту рухомого майна ВАТ «Львівська макаронна фабрика».

Через канцелярію суду від відповідача та третіх осіб надійшли клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. В обґрунтування вказаних клопотань зазначено, що вказані постанови прийнято в межах проведення досудового розслідування у кримінальній справі №181-0221.

Відтак, зазначають, що вирішення питання про скасування постанов, зобов'язання прокуратури області вчинити дії, пов'язані із припиненням арешту рухомого та нерухомого майна ВАТ «Львівська макаронна фабрика», що накладений у порядку кримінального-процесуального законодавства в межах кримінальної справи № 181-0221 про обвинувачення посадових осіб ВАТ «Львівська макаронна фабрика» у ряді вчинених ними злочинів, не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, позаяк таке належить розглядати в порядку ст.ст. 303, 304, 324 КПК України (в редакції 1960 року) судом загальної юрисдикції.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив щодо закриття провадження у справі.

Представник відповідача у судовому засіданні подане клопотання підтримав, просив суд закрити провадження у справі.

Представник третіх осіб у судовому засіданні підтримав клопотання про закриття провадження у справі, просив суд закрити провадження у справі.

Суд, ознайомившись із доводами клопотання представника відповідача та представника третіх осіб про закриття провадження в адміністративній справі, дійшов висновку, про задоволення клопотання про закриття провадження в справі з огляду на таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Пунктом 2 частини 2 статті 9 КАС України встановлено, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

За змістом п.1 ч.1 ст.4 КАС України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави стверджувати, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Отже, однією із визначальних ознак публічно-правового спору є реалізація посадовою чи службовою особою владних управлінських функцій щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору.

Судом встановлено, що у провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває кримінальна справа №181-0221 про обвинувачення Гнатува Є.М. та інших за ч.З ст. 27, ч.З ст.28 - ч.5 ст. 191, ч.2 ст.222, ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366, ч.З ст. 209 та ч.2 ст. 205 Кримінального кодексу України. Остаточного судового рішення в межах даної кримінальної справи судом не постановлено.

Так, 02.09.2014 прокуратурою області прийнято рішення про скасування постанови заступника прокурора Львівської області Грицка Ю.М., від 27.05.2014 про скасування постанови слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління прокуратури області Осташевського А.М. про накладення арешту на нерухоме майно ВАТ «Львівська макаронна фабрика» у вигляді нежитлових будівель, що розташовані за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 170 від 31.01.2011, скасувати як незаконну. Вважати чинними постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління прокуратури області Осташевського А.М. про накладення арешту на вищевказане майно ВАТ «Львівська макаронна фабрика» від 31.01.2011.

Вказані постанови прийнято в межах проведення досудового розслідування у кримінальній справі №181-0221.

Рішенням Конституційного суду України №6рп/2001 від 23 травня 2001 року роз'яснено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не можуть бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери.

Із цього слідує, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час здійснення ними досудового розслідування виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції. Такі дії не є способом реалізації посадовими особами органів прокуратури та досудового розслідування своїх владних управлінських функцій, а є наслідком виконання ними функцій, обумовлених завданнями кримінального судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена також і в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 12.03.2011 № 334/8/13-11 та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.03.2011 № 259/0/4-11.

Також, щодо порядку розгляду спорів за скаргами громадян на неправомірні дії, зокрема прокуратури при вирішенні заяви про порушення кримінальної справи Конституційним судом України у рішенні від 14.12.2011 (№ 19-рп/2011) у справі № 1-29 надано наступні роз'яснення.

Зокрема, ч. 3 п. 4.2. даного рішення визначено, що КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Згідно п. 4.3. даного рішення положення КПК України регламентують діяльність органів державної влади та їх посадових осіб, яка стосується сфери публічно-правових відносин, що виникають внаслідок злочинних посягань, відповідальність за які встановлено в нормах кримінального права. Оскільки здійснюючи перевірку заяв і повідомлень про злочини, прокурор, слідчий, орган дізнання діючи до порушення кримінальної справи, вдаються до тих же способів і прийомів, що й під час збирання доказів у кримінальній справі, тому правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про злочини, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними.

Звідси, як зазначено Конституційним Судом України у ч.4 вказаного пункту перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб'єктів владних повноважень (прокурора) має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ. До того ж імперативний припис пункту 2 частини другої статті 19 КАС України виключає юрисдикцію адміністративних судів щодо справ, які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Ідентична правова позиція висловлена і в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у пункті якої зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутись до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності в загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченими Кримінально-процесуальним кодексом України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Статтею 1 КПК встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Частиною 1 ст.24 Кримінально процесуального кодексу України, встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Крім того, суд звертає увагу, що не бере до уваги покликання позивача на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузьменко проти України» від 09.03.2017р., оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що позивач протягом трьох років, що передували зверненню до суду із даним адміністративним позовом, звертався до Франківського районного суду м. Львова із заявами чи клопотаннями про скасування арешту, накладеного на майно позивача чи про оскарження постанов прокурора Львівської області від 02.09.2014р.

Відтак, відсутні будь-які підстави вважати, що відповідні заяви, скарги чи клопотання, які можуть бути подані позивачем до Франківського районного суду м. Львова не є ефективним та доступним способом захисту прав позивача, які він вважає порушеними.

Звернення позивача до прокуратури Львівської області із клопотанням від 23.11.2017р. № 14/00-2017р. про скасування постанов прокурора Львівської області від 02.09.2014р. не є належним зверненням позивача за захистом порушених на його думку прав, оскільки прокуратура Львівської області не уповноважена вирішити дане питання.

Враховуючи вищевикладене, відносини, які виникають між Відкритим акціонерним товариством «Львівська макаронна фабрика» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Тарасенка Тараса Петровича та Прокуратурою Львівської області регламентовані Кримінальним процесуальним кодексом України, тому вимоги позивача про скасування постанов про скасування постанови прокурора про скасування постанови слідчого про накладення арешту на майно повинні розглядатись у межах кримінального, а не адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, оскільки даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, слід закрити провадження у адміністративній справі.

Керуючись ст.ст. 238, 239, 248, 256, 293-295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

1. Провадження в адміністративній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства "Львівська макаронна фабрика" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Тарасенка Тараса Петровича до Прокуратури Львівської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «УРЗ»; Товариство з обмеженою відповідальністю «Макфа -Л»; Товариство з обмеженою відповідальністю «Оберіг-Севіс» про скасування постанови, зобов'язання вчинити дії, - закрити.

2. Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Згідно ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 256 КАС України.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст ухвали складено та підписано 30.03.2018 року.