Справа № 818/758/18
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2018 р. Справа № 818/758/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченка Є.Д., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати дії відповідача неправомірними;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Сумській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи з максимального розміру 90% грошового забезпечення та виплатити компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з своєчасно не виплаченими коштами з 01.09.2008 року по місяць і рік виплати компенсації з урахуванням раніше виплачених коштів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неправомірно обмежив максимальним розміром належної до виплати позивачу пенсії, а також при перерахунку пенсії зменшено відсоток обчислення з 90% на 70% грошового забезпечення. Крім того, відповідачем не проведено розрахунку та виплати позивачу компенсації втрачених доходів у зв`язку з своєчасно не виплаченими коштами, чим не виконані вимоги ст.ст. 1-4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» № 2050.
20.03.2018 відповідач подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 13 Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, ті деяких інших осіб (зі змінами, внесеними Законом України від 27.03.2014 № 1166 Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні, які діють з 01.05.2014) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.
Зазначені положення стосуються розміру пенсії за вислугу років як при її призначенні, так і при проведенні перерахунку. Так, відповідач вважає, що перерахунок здійснено відповідно до норм чинного законодавства.
За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Отже, на переконання відповідача, на час здійснення перерахунку пенсії позивачу Головне управління Пенсійного фонду у Сумській обасті зобов`язано керуватися нормою статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, ті деяких інших осіб, чинною на момент здійснення такого перерахунку.
Крім того, відповідач зауважує, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, передбачений ч. 2 ст. 122 КАС України, оскільки позивач наголошує на порушенні своїх прав з 01.09.2008, а до суду звернувся 28.02.2018.
Також, відповідач зазначає про відсутність підстав для виплати позивачу компенсації втрачених доходів, оскільки необхідною умовою виплати компенсації є нарахування доходів та їх виплата, чого у даному випадку здійснено не було.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та з 12.10.1996 отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с. 24).
Згідно із повідомленням про розмір пенсії від 15.06.2017 № 1568 станом на 01.06.2017 розмір пенсії ОСОБА_1 складав 5 218, 84 грн., при цьому основний розмір пенсії становив 90% грошового забезпечення (а.с. 7).
Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.08.2017 по справі № 592/7161/17, зміненою постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2017, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2008, з 01.04.2012 та з 01.01.2016 року у строгій відповідності до довідок ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення та виплатити заборгованість з урахуванням раніше проведених виплат і коефіцієнтів інфляції (а.с. 25-28, 29-31).
На виконання вказаних судових рішень у січні 2018 року позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.09.2008. Сума пенсії позивача до виплати після проведеного перерахунку відповідно до розрахунку відповідача становить 3653,12 грн., при цьому основний розмір пенсії становить 70% грошового забезпечення (а.с. 8).
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі по тексту - Закон) визначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України (ст. 10 Закону).
Згідно із п. 2 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII, дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.
Однак, як встановлено з матеріалів справи, позивачу пенсію призначено в жовтні 1996 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції Закону, що діяла на час призначення позивачу пенсії), максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення.
Як встановлено з матеріалів справи позивачу призначена пенсія за вислугу років з 12.10.1996, у розмірі 90 % грошового забезпечення.
Пунктом 8 розділу II Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-17), який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, та пунктом 23 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 1 травня 2014 року, до частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ було внесено зміни та цифри « 90» замінено цифрами « 80» та цифри «80» замінено цифрами «70» відповідно.
Тобто, зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії (з 90% до 70% сум грошового забезпечення) відбулася вже після призначення позивачу пенсії.
Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, зміна розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення, що відбулася відповідно до положень ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ після призначення пенсії позивачу, не може бути підставою для зменшення розміру вже призначеної пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку.
Внесені Законами № 3668-17 та № 1166-VII зміни до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% та 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при первинному призначенні пенсій. Тому, відповідач при перерахунку пенсії позивача повинен був застосувати норми ч. 2 ст.13 Закону № 2262-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії, якою максимальний розмір грошового забезпечення для призначення пенсії встановлювався не більше 90% від розміру грошового забезпечення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи з максимального розміру 90% грошового забезпечення з 01.09.2008 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно із частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.
Вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.
Отже, для повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Сумській області провести виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи з максимального розміру 90% грошового забезпечення з 01.09.2008 року з урахуванням проведених виплат.
Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду слід зазначити наступне.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У даному випадку спір виник внаслідок перерахунку відповідачем пенсії позивача із порушенням норм законодавства. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено представником відповідача у письмовому відзиві, вказаний перерахунок був здійснений у січні 2018 року. Отже, про порушення своїх прав позивач дізнався в січні 2018 року та, звернувшись до суду із даним позовом 28.02.2018, не пропустив строк звернення до суду.
Стосовно позовних вимог про зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області виплатити компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з своєчасно не виплаченими коштами з 01.09.2008 року по місяць і рік виплати компенсації з урахуванням раніше виплачених коштів, суд зазначає наступне.
Згідно із частиною другою статті 46 Закону України від 09 липня 2000 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок компенсації).
Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців; виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі органом ПФ України) добровільно чи на виконання судового рішення.
Виходячи з аналізу вищенаведених норм, однією з обов`язкових умов виплати компенсації є нарахування доходів та їх несвоєчасна виплата.
Судом встановлено, що станом на день розгляду справи перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 90 % від суми грошового забезпечення з 01.09.2008 відповідачем не здійснено.
З урахуванням вищенаведених обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача виплатити позивачу компенсацію в зв`язку з втратою частини доходів, оскільки вказані доходи ще не були нараховані та виплачені позивачу.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є передчасними та задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко