Справа № 348/2051/17
Суддя: Грещук Р. П.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2051/17

28 березня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Шпитко М.І.,

з участю представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Надвірнянського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про зобов"язання здійснити перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

09.10.2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Надвірнянського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про зобов"язання здійснити перерахунок пенсії.

Просить суд визнати неправомірними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови їй у здійсненні перерахунку пенсії з включенням до сум заробітної плати суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб та індексації заробітної плати.

Зобов'язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити їй перерахунок пенсії з 18.03.2017 року відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, що діяла на час призначення мені пенсії) у розмірі 70% заробітної плати, включивши до сум заробітної плати, суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб та індексації заробітної плати, що зазначені у довідці про заробітну плату, виданій виконавчим комітетом Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області від 08.09.2017 року за № 27, з урахуванням виплачених сум та із збереженням індексації пенсії, виплатити їй недоотримані суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явилася, однак подала до суду клопотання, в якому просить справу проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області в судовому засіданні позов не визнала, просить в його задоволенні відмовити, оскільки він безпідставний.

Також зазначила, що на момент призначення пенсії позивача ст.37 Закону України «Про державну службу» передбачала, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Ст. 35 Закону передбачено, що державним службовцям надається щорічна відпустка з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадого окладу.

Згідно ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата-це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Стаття 2 Закону, яка визначає структуру заробітної плати, не містить вказівки на те, що матеріальна допомога входить до структури заробітної плати і у зазначеній нормі закону відсутнє таке поняття як матеріальна допомога.

Отже, на її думку, матеріальні виплати, зазначені в цій нормі і матеріальна допомога це не ідентичні поняття, а тому законних підстав для віднесення матеріальної допомоги до складу (структури) заробітної плати державного службовця немає.

Таким чином, матеріальна допомога носить разовий характер та не є складовою частиною заробітної плати в розумінні ст. 33 ч.2 ЗУ «Про державну службу».

У з'язку з набранням чинності постанови КМ України від 14.09.2016 року №622 «Про деякі питання пенсійного забезпечення окремимх категорій осіб», якою затверджено, що постанова КМ України від 31.05.2001 року №865 втратила чинність.

Просить відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ч. 1 ст.77 КАС України закріплює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Оскільки відповідач по справі в силу норм ст.5 КАС України є суб'єктом владних повноважень, то застосуванню при розв'язанні спору підлягають норми ч.2 ст.77 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них та їхніх сімей.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером і перебуває на обліку у в Надвірнянському ОУПФ України Івано-Франківської області, де отримує пенсію з 25.12.2014 року згідно Закону України «Про державну службу», в розмірі 70 відсотків від суми її заробітної плати.

Також доведено, що загальний стаж роботи позивача становить - 38 років 05 місяців 21 день, в тому числі стаж державної служби становить - 12 років 04 місяці 18 днів.

Разом з тим, Надвірнянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області при обчисленні пенсії ОСОБА_2 не враховано суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових потреб, а також індексації заробітної плати за період з 01.12.2009 року по 30.11.2014 року.

ОСОБА_2 звернулася до Надвірнянського об'єднаного управління ПФУ із заявою про перерахунок їй пенсії як державному службовцю відповідно Закону України «Про державну службу», з включенням до сум заробітної плати суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових потреб, а також індексацію заробітної плати, при цьому нею було надано відповідачу довідку про заробітну плату від 08.09.2017 року №27, видану виконавчим комітетом Надвірнянської міської ради, Івано-Франківської області.

Однак, листом Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області № 325/О-15 від 18.09.2017 року позивачу відмовлено у проведенні такого перерахунку пенсії, та роз'яснено, що відповідно до постанови КМ України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» із змінами відповідно до Закону України «Про державну службу» для обчислення пенсії включаються: посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років. Відповідно до цього, індексація, матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань для обчислення пенсії не враховуються.

Також, відповідач зазначив, що з 01.05.2016 року набрала чинності постанова КМ України від 14.09.2016 року №622 «Про деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб, якою затверджено, що постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розміріз заробітку для обчислення пенсії» втратила чинність.

Отже, на думку відповідача, перерахунок пенсії на основі довідки від 08.09.2017 року №27 проводити немає підстав.

Дану відмову в перерахунку суд вважає протиправною з наступних підстав:

Базовим законом, який визначає основні засади пенсійного забезпечення непрацездатних громадян України, є Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788- Xll від 05.11.1991 року, статтею 66 якого встановлено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно із статтею 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» №400/97 об'єктом оподаткування є для платників збору, визначеного пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, - фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці».

Згідно ст. 37 Закону України "Про державну службу" в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії позивачу, передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше - 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Пунктом 11 «Порядку та умови визначення заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2013 року № 426, передбачено, що у всіх випадках заробітна плата для обчислення пенсії державного службовця враховується в межах установленої законом на день призначення (перерахунку) пенсії максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Ч.2 ст.33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавку за вислугу років на державній службі та інших надбавок, може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, а статтею 35 цього Закону передбачено, що державним службовцям одночасно з наданням щорічної відпустки виплачується матеріальна допомога на оздоровлення. Таким чином, Закон України «Про державну службу» передбачає, що до заробітку (доходу) державного службовця, крім заробітної плати в розумінні статті 33 Закону України «Про державну службу», входять матеріальні допомоги для вирішення соціально - побутових питань та оздоровлення на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування згідно із статтею 2 Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №400/97 від 26.06.1997 року.

У ч.1 ст.1 Закону України від 24.03.1995 року «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» та Наказу Державного комітету статистики України №5 «Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати» від 13.01.2004 року структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у тому числі компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога, яка надається всім або більшості працівників, та виплати соціального характеру.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових потреб, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку входили до системи оплати праці державного службовця.

Також, відповідно із пунктом 2.3.3 пункту 2.3 «Інструкції зі статистики заробітної плати», затвердженої Наказом Державного комітету статистики України №5 від 13.01.2004 року та зареєстрованої Міністерством юстиції України 27.01.2004 року №114/8713, передбачено, що до складу інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічними станом).

У відповідності зі статтями 33 і 35 Закону України «Про державну службу» №3723-Xll від 16.12.1993 року ОСОБА_2 систематично надавалась матеріальна допомога на оздоровлення і для вирішення соціально-побутових потреб.

Таким чином, вказані позивачем виплати законом віднесено до структури заробітної плати для нарахування пенсії, з цих виплат нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, тому ці виплати необхідно включити в заробітну плату для призначення пенсії.

А тому суд вважає дії відповідача щодо не включення до розрахунку пенсії позивача суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових потреб, згідно довідки №27 від 08.09.2017 року, виданої виконавчим комітетом Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області неправомірними.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 КЗпП заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 33 Закону України «Про оплату праці» у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. Відповідно до ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.

Таким чином, індексація це складова частина заробітної плати і є додатковою заробітною платою.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 14 лютого 2011 року № 5-1 «Про виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва» визнано такими, що втратили чинність п.п. 1, 1.2 постанови правління Пенсійного фонду України від 30 жовтня 2008 року № 19-11 «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2008 року за № 1161/15852», форму довідки про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». При цьому, постановою затверджено нову форму довідки про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», в якій передбачена графа як «інші виплати», до якої включається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, допомога на оздоровлення, грошові винагороди, індексація та інші надбавки, на які нараховані були сплачено страхові внески.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. До складу заробітної плати відносяться також інші виплати. При цьому слід враховувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Вищенаведені нормативні акти засвідчують, що основним критерієм при визначенні видів оплати праці, які включаються до заробітку для обчислення пенсії є нарахування на такі виплати страхового збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Таким чином, матеріальна допомога на оздоровлення, премії до державних, професійних свят, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, компенсація за невикористані відпустки, грошові винагороди та індексація входять до системи оплати праці державного службовця, з них відповідно до Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» справлялися страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяли на день одержання зазначених видів заробітку, і які згідно статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» повинні бути включені до заробітку для обчислення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в листі ВССУ від 07 травня 2013 року №708/0/4-13 та в постановах Верховного Суду України від 14.05.2013 року в справі № 21-125а13 від 28.05.2013р. у справі №21-97а13, які з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковими для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача про те, що вказані позивачем виплати не повинні включатися в заробітну плату для призначення пенсії, оскільки такі заперечення не ґрунтуються на вимогах закону.

Суд вважає, що право позивача на пенсійне забезпечення порушене і захист порушеного права можливий шляхом визнання неправомірною відмови відповідача щодо включення до сум заробітної плати сум матеріальної допомоги та індексації для призначення пенсії позивачу відповідно до Закону України "Про державну службу" та зобов'язання відповідача здійснити належним чином розрахунок пенсії позивачу.

А тому суд прийшов до переконання, що позов ОСОБА_2 є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 18, 124 Конституції України, Закону України «Про державну службу», Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про оплату праці» та керуючись ст. ст. 245, 246, 250 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 - задоволити.

Визнати неправомірними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови ОСОБА_2 у здійсненні перерахунку пенсії з включенням до сум заробітної плати суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб та індексації заробітної плати.

Зобов'язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії з 18 березня 2017 року відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, що діяла на час призначення мені пенсії) у розмірі 70% заробітної плати, включивши до сум заробітної плати, суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб та індексації заробітної плати, що зазначені у довідці про заробітну плату, виданій виконавчим комітетом Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області від 08.09.2017 року за № 27, з урахуванням виплачених сум та із збереженням індексації пенсії, виплатити ОСОБА_2 недоотримані суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Надвірнянський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення виготовлено 04.04.2018 року.