Справа № 802/255/18-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 березня 2018 р. Справа № 802/255/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Томчука А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Кушніренко О.В.

представника позивача: Дручинський С.В.

представника відповідача: Луцик А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Військової частини НОМЕР_1

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ( далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування заявленого позову зазначив, що на підставі наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) №603 від 15.12.2017р. та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 №249 від 27.12.2017р. у зв`язку з вивільненням з військової служби у запас за частиною 6 статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті за пунктом "б" (за станом здоров`я), з 29.12.2017р. його виключено із списків особового складу в/ч НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Вінницького ОМВК Вінницької області. На підставі рапорту від 27.12.2017р. та довідки в/ч НОМЕР_1 від 29.12.2017 №89/77, командиром в/ч НОМЕР_2 видано наказ від 11.01.2018р. №7 про розмір грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі (без врахування податку на додану вартість 18%). На день звернення з даною позовною заявою до суду, грошову компенсацію замість речового майна, що підлягає видачі, в загальній сумі 80199,33 грн. ОСОБА_1 не виплачено.

Ухвалою суду від 31.01.2018р. відкрито провадження у справі, вказано розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

16.02.2018р. до суду надійшов відзив на адміністративний позов. Зі змісту якого представник відповідача вказав, що дійсно 29.12.2017р. позивача виключено зі списків особового складу в/ч НОМЕР_2 . Станом на 29.12.2017р. на особових рахунках в/ч НОМЕР_1 кошторисні призначення та кошти для виплати грошової компенсації вартості за недотримане речове майно були відсутні. Тобто, розрахунок з позивачем у 2017 році не міг бути здійснений. Станом на 09.02.2018р. у зв`язку з новим бюджетним роком на рахунки відповідача кошторисні призначення по КПКВ 2101020/3 КУКВ 2210 код видатків 026 не надійшли. Враховуючи наведене, зазначив, що відповідач діяв виключно у межах повноважень та у спосіб передбачений законодавством та вжив всіх необхідних дій для виплати даної компенсації.

21.03.2018р. позивачем подано клопотання про зменшення позовних вимог до 13253,28 грн. та копію додаткової видаткової відомості компенсації за речове майно.

В силу частини 1 статті 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов, пояснив суду, що станом на 27.03.2018р. ним отримано від відповідача компенсацію за неотримане речове майно у сумі 66946,05 грн. Разом з тим, наполягав на позиції щодо обов`язку відповідача виплатити решту суми 13253,28 грн. компенсації за неотримане речове майно.

Представник відповідача заперечив, щодо заявленого позову, пояснив, що сума, яка підлягала виплаті ОСОБА_1 згідно довідки в/ч НОМЕР_1 від 29.12.2017р. №89/77 складає 67965 грн. 53 коп. При виплаті даної суми в/ч утримано військовий збір у розмірі 1,5% - 1019,48 грн. Крім того, вказав, що у суму заявлену до стягнення 80199,33 грн. позивач включив ПДФО 18% - 12233,80 грн., яка не належить до суми, що підлягає компенсації/виплаті за неотримане речове майно.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді старшого офіцера відділу спеціального зв`язку та криптології управління захисту інформації та криптології штабу Командування Повітряних Сил Збройних Сил України.

На підставі наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) №603 від 15.12.2017 та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 №249 від 27.12.2017, у зв`язку із звільненням з військової служби у запас за частиною 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті за пунктом (за станом здоров`я), з 29.12.2017 позивача виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Вінницького ОМВК Вінницької області.

29.12.2017р. в/ч НОМЕР_1 складено довідку №89/77 на одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі підполковнику ОСОБА_1 . Компенсація за 428 предметів складає 67965, 53 коп. (в тому числі ПДФО) 18% на суму 12233,80 грн. (довідка №89/77 від 29.12.2017р.).

Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 11.01.2018р. №7 грошова компенсація за неотримане речове майно ОСОБА_1 складає 67965,53 грн.

У зв`язку з невиплатою позивачеві вказаної компенсації, він у січні 2018 року звернувся до суду.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 1 Закону передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону).

Згідно частини першої статті 9-1 Закону речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок № 178).

Так, пунктами 2, 3 Порядку № 178 визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, про те що військовослужбовцям гарантується грошова компенсація за неотримане речове майно у разі звільнення з військової служби. Зазначені гарантії реалізуються відповідним зверненням (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу, в тому числі, командира (начальника) військової частини про розмір грошової компенсації згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

У відповідності до абзаців першого та третього пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивач має право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, оскільки відповідає вимогам, встановленим пунктами 2 та 3 Порядку № 178 .

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ) у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація), визначені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (далі Порядок №44).

Пунктом 2 Порядку №44 встановлено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб" (п.3 Порядку №44).

За змістом пунктів 4, 5 цього Порядку, виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Поряд з цим, пунктом 168.5 статті 168 Податкового Кодексу України передбачено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Відповідно до вимог абзацу третього п. 242 "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

Аналіз викладених правових норм свідчить про те, що військовослужбовці, звільнені з військової служби, мають право на виплату грошової компенсації за неотримане речове майно, при цьому суми податку з доходів фізичних осіб спрямовується виключно на виплату компенсації витрат доходів цієї категорії громадян. Розрахунок з даними особами на день їх звільнення зі списків особового складу військової частини повинен бути здійснений в повному обсязі.

Грошова компенсація замість належного речового майна, виплачена військовослужбовцям всупереч пункту 293 Положення після їх звільнення зі служби, не може бути оподаткована.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Вищого адміністративного суду України від 17 червня 2015 року по справі №К/9991/55814/11.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог в контексті даної спірної ситуації, суд зважає на те, що на момент ухвалення рішення у даній справі відповідачем виплачено та перераховано на картковий рахунок позивача 66946,05 грн., відтак судом враховано, що згідно первинних позовних вимог заявлено до стягнення суму 80199,33 грн. В подальшому, суд розглядає спір відносно суми 13253,28 грн.

Так, судом встановлено, що сума первинно заявлена до стягнення позивачем - 80199,33 грн. складається з компенсації за 428 предметів - 67965, 53 коп. (в тому числі ПДФО) 18% на суму 12233,80 грн. (довідка №89/77 від 29.12.2017р.).

Суд, зазначає, що власне сума, яка підлягає компенсації позивачеві за неотримане речове майно складає 67965, 53 коп., згідно довідки №89/77 від 29.12.2017р. В той же час, військовою частиною включено до даної довідки 18% ПДФО 12233,80 грн.

Сума грошової компенсації за неотримане речове майно при звільненні в сумі 67965,53 грн. була встановлена позивачу наказом командира військової частини НОМЕР_2 генерал-лейтенанта ОСОБА_2 від 11.01.2018 №7, на час прийняття якого позивач, вже був виключений зі списків особового складу військової частини.

Слід вказати, що вказана сума належної до виплати грошової компенсації не оподатковувалась податком з доходів фізичних осіб. А зазначення ПДФО 18% - 12233,80 грн. у довідці №89/77 від 29.12.2017р. не стосується предмету спору. Зазначення рядку ПДФО є помилкою при складанні вказаної довідки, оскільки не відповідає затвердженому зразку довідки.

Суд зазначає, що при виплаті вказаної компенсації належної позивачеві суми 67965,53 грн., стягнено лише військовий збір у розмірі 1019,48 грн.

В силу п. 16-1 Підрозділу 10 Інші перехідні положення Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

В силу положень статті 163 КАС України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Статтею 165 Податкового кодексу України визначено перелік доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Так в силу п.п.165.1.10 п.165.1 ст.165 Податкового Кодексу України сума грошового або майнового утримання чи забезпечення військовослужбовців строкової служби (у тому числі осіб, що проходять альтернативну службу), передбачена законом, яка виплачується з бюджету чи бюджетною установою не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Таким чином, враховуючи наведені положення чинного законодавства, відповідачем протиправно утримано з суми виплати компенсації за неотримане речове майно військовий збір у сумі 1019, 48 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_1 щодо щодо утримання військового збору у розмірі 1019 грн. 48 коп. з грошової компенсації ОСОБА_1 за неотримане речове майно, всупереч положення Податкового Кодексу України.

Відповідно до ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України При вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення зокрема про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, частково виплачено суму компенсації за неотримане речове майно позивачеві, а правомірності своїх дій щодо утримання військового збору з вказаної суми не доведено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, шляхом зобов`язання відповідача виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію недоотриманої вартості за неотримане під час проходження військової служби, речове майно на підставі виданої військовою частиною НОМЕР_1 довідки №89/77 від 29.12.2017 року.

Відповідно до ст. 139 КАС України судовий збір не стягується, оскільки позивач від сплати судового збору звільнений на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , щодо утримання військового збору у розмірі 1019 грн. 48 коп. з грошової компенсації ОСОБА_1 за речове майно.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер платника податку - НОМЕР_3 ) грошову компенсацію недоотриманої вартості за неотримане під час проходження військової служби, речове майно на підставі виданої військовою частиною НОМЕР_1 довідки №89/77 від 29.12.2017 року на суму 1019 (одна тисяча дев`ятнадцять) гривень 48 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 )
Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

Повний текст рішення суду складено 02.04.2018

Суддя Томчук Андрій Валерійович