Справа № 591/922/18
Суддя: Сидоренко А. П.
Дата ухвалення: 2018-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/922/18
Провадження № 2-а/591/241/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Сидоренко А.П., розглянувши в спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області ОСОБА_2 про визнання дій інспектора незаконними, визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 21 лютого 2018 року звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 11 лютого 2018 року він знаходився в нерухомому транспортному засобі Рута 25 д.н. НОМЕР_1 та близько 12 год. 50 хв. до нього підійшли працівники поліції. Вони повідомили його про те, що він керуючи автобусом та здійснюючи послугу перевезення пасажирів, порушує ДСТУ 9649:2010 та п.6.8.5 ДСТУ, чим порушив п. 31.47 ПДР України, а саме не працювала кнопка аварійного виходу, та мав тріщину на лобовому склі автобуса в районі роботи склоочисників розміром близько 31 см. Працівники поліції вручили йому постанову, згідно якої він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 121 ч.2 КУпАП. Позивач не погоджується з рішенням відповідача, вважає, що дії інспектора свідчать про його упереджене ставлення, вважає, що постанова складена безпідставно, у звязку з неповним зясуванням обставин, які мають значення для справи, невідповідністю висновків відповідача, порушенням норм матеріального права.

Зазначає, що всупереч нормам законодавства протокол про адміністративне правопорушення не був складений, хоча відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП повинен був складений, оскільки порушення не було зафіксоване не в автоматичному режимі.

Також вважає, що відповідач всупереч положенням ч.1 ст. 276 КУпАП здійснила розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу. Крім того, зазначає, що відповідач не розяснила йому права та обовязки, що позбавило його можливості скористатися юридичною допомогою.

Також позивач зазначає, що порушення ним п. 31.4.7 г Правил дорожнього руху не відповідає дійсним обставинам справи. Відповідач зазначив порушення п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 згідно якому на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників. Вказує на те, що ніякого сколу або тріщини саме в зоні роботи склоочисників не має. Склоочисник - це механічний пристрій з металевою дугою, що дотикається до лобового скла та працює в періодичному режими. На скоочистнику міститься щітка, яка звільняє лобове скло від наслідків погодних умов у разі недостатньої видимості. В місці дотику склоочистника до лобового скла створюється тиск на скло і у разі сколу або тріщини лобове скло може луснути, тому наявна вимога стандарту щодо відсутності перешкод для місця дотику з лобовим склом саме склоочистника. Тріщина, що знаходиться в зоні роботи склоочистника відсутня.

Крім того, відповідачем було зазначено, що у транспортному засобі РУТА 25 не працювала кнопка аварійного виходу, позивач з цим цілком не згодний, оскільки аварійний вихід в даному транспортному засобі знаходиться зверху (люк для аварійного виходу, що позначений відповідною інформацією на видному місці), та вікна які можна розбити молоточком (також знаходиться всередині транспортного засобу та містить відповідну інформації), а що стосується кнопки про яку йде мова, то це є зовнішня кнопка аварійного відкриття дверей ззовні. Ця кнопка призначена для того, щоб потрапити в автобус, у випадку, якщо всередині відсутні особи, що можуть це зробити, і немає можливості відчинити двері. Кнопка керує пнавматичним механізмом, який відключить або подать живлення на запірний механізм (в залежності від ріку випуску автобусу) та працює наступним чином: треба тримаючи кнопку штовхати двері. Відповідач натиснула її, відпустила і, звісно, у неї не вийшло відчинити двері.

Також посилається на те, що перед виїздом він пройшов відділ технічного контролю на підприємстві, що не виявив невідповідності технічного стану, та посадові особи, що випускали транспортний засіб на лінію до відповідальності за випуск на лінію транспортного засобу, технічний стан яких не відповідає встановленим технічним вимогам, не притягувалися. Належним доказом вчинення правопорушення, повязаного з невідповідністю стандарту технічного стану транспортного засобу є рішення про винність особи, що здійснила випуск на лінії транспортного засобу, що має невідповідності технічного стану (за ст. 128 КУпАП).

Крім того фабула ч. 2 ст. 121 КУпАП передбачає керування транспортним засобом, що має несправності, а відповідач підійшла до позивача та звернулася з метою перевірки, коли транспортний засіб знаходився в нерухомому стані.

Посилаючись на вказані обставини, просить визнати дії інспектора роти № 1 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_2 при складанні постанови серії №БР №965753 від 11 лютого 2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КУпАП незаконними; визнати протиправною та скасувати постанову від 11 лютого 2018 року серії БР №965753 про накладення на нього адміністративного стягнення.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 01 березня 2018 року у справі за вказаним адміністративним позовом відкрите провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Копія позовної заяви та доданих до неї документів направлено відповідачу разом з інформацією про процесуальні права.

На адресу суду відповідачем було направлено письмовий відзив на позов, згідно якого відповідач зазначає, що 11 лютого 2018 року згідно з розстановкою сил та засобів роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області вона несла службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху у м. Суми разом з заступником командира роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області ОСОБА_3

Близько 12.50 год. 11 лютого 2018 року в м. Суми на вул. Г.Кондратьєва, нарядом було виявлено автомобіль Рута 25 номерний знак НОМЕР_1, що надавав послуги з перевезення пасажирів (маршрут №12) та рухався з технічною несправністю, а саме на вітровому склі мав тріщину в зоні роботи склоочисників довжиною близько 31 сантиметра, чим порушив п.6.8.5 ДСТУ 3649.2010 також не працювала кнопка аварійного виходу, чим порушив п.31.4.7 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306.

Вона підійшла до позивача, відрекомендувалась, пояснила суть скоєного правопорушення, та попросила надати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, зауважень до яких не виникло. Вона пояснила позивачу, що він порушив вимоги п. 31.4.7. ПДР та п.6.8.5 ДСТУ 3649.2010, рухався на транспортному засобі, що надавав послуги з перевезення пасажирів, з технічною несправністю, а саме: на вітровому склі мав тріщину в зоні роботи склоочисників довжиною близько 31 сантиметра та не працювала кнопка аварійного виходу, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно з ч.2 ст. 121 КУпАП.

Також зазначає, що вона пояснила позивачу вимоги ст. 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП та повідомила, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення.

11 лютого 2018 року розглянувши в присутності позивача матеріали адміністративної справи, вона винесла постанову БР №965753 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.

Вказує на те, що під час вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності нею враховано відеозапис правопорушення. Нею було оголошено постанову та вручено її позивачу.

Відповідно до вимог п.31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Пунктом 6.8.5 ДСТУ 3649.2010 зазначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників. Відповідно до п.2.3 а ПДР водій для забезпечення безпеки дорожнього руху перед виїздом зобовязаний перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу.

Відповідно до п.31.4.76. г ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, тахограф, пристрій для обігрівання та обдування скла.

Посилаючись на те, що притягнення позивача відбувалось з дотриманням законодавства, просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 11 лютого 2018 року, винесеної інспектором роти №1 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_2 на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КУпАП. В постанові зазначено, що 21.02.2018 р. о 12 год. 50 хв. в м. Суми по вул. Г.Кондратьєва, водій керував автобусом за маршрутом №12 та мав тріщину на лобовому склі автобуса в районі роботи склоочисників розміром близько 31 см, та не працювала кнопка аварійного виходу, чим порушив ДСТУ 3649:2010 та п.6.8.5 ДСТУ, п. 31.4.7 ПДР України (а.с.9).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (чч. 1, 2, 3, 5 і 6 ст. 121).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом, відповідно до статті 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116 2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185 3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Суд не погоджується з доводами позовної заяви щодо необхідності складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки розгляд справ про адміністративне правопорушення, визначене ч. 2 ст. 121 КУпАП належить до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до абзацу другого ст. 258 КУпАП виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до абзацу 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених ч.ч. 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (рішення Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015).

Разом з тим, Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зокрема доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Отже доводи позивача, викладені в адміністративному позові, щодо порушення вимог законодавства у звязку з тим, що відповідачем не було складено протокол про адміністративне правопорушення, а також здійснення розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на місці зупинки транспортного засобу, не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КпАП України, керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Згідно п. 31.4 г ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам - інші елементи конструкції: не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, тахограф, пристрій для обігрівання і обдування скла.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Як встановлено під час вивчення матеріалів справи, відповідачем було прийнято рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП в сумі 680 грн.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно ч .2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як на підставу заперечень проти заявленого адміністративного позову, відповідач надав суду відеозапис з нагрудної камери відповідача, з якого вбачається, що при огляді транспортного засобу, який здійснює пасажирські перевезення за маршрутом № 12, виявлено тріщину на вітровому склі в районі склоочисників, а також несправності кнопки аварійного виходу. При цьому відповідачем було розяснено права та обовязки позивача, відповідач роз'яснила позивачу суть правопорушення, вимоги ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, та останній повідомив, що права йому зрозумілі. Клопотань щодо надання можливості скористатися правовою допомогою позивач не заявляв, а тому доводи адміністративного позову в цій частині спростовані наданими доказами. Також з зазначеного відеозапису вбачається, що позивач надавав пояснення з приводу керування ним вказаним транспортним засобом з зазначеними несправностями при здійсненні перевезення пасажирів. Що стосується доводів позову з приводу того, що відповідач не в повній мірі здійснив перевірку справності кнопки аварійного відкриття дверей, тобто необхідно було тримаючи кнопку штовхати двері, то з відеозапису вбачається, що позивач намагався продемонструвати вказаний метод перевірки справності такої кнопки, проте таке відкривання дверей не відбулося.

Також не можна погодитися з доводами позивача, викладеними у позові, щодо того, що ним перед виїздом був пройдений технічний контроль на підприємстві, та посадові особи, які такий контроль здійснювали, не були притягнуті до відповідальності.

Частиною 2 ст.121 КУпАП передбачено, що суб'єктом правопорушення є саме водій транспортного засобу, який здійснював керування цим транспортним засобом, що використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, та має несправності, а отже наявність або відсутність рішень про притягнення посадових осіб до адміністративної відповідальності за ст. 128 КУпАП на кваліфікацію правопорушення, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, не впливає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач під час прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 241-246, 257-262, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2) залишити без задоволення, а постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №965753 від 11 лютого 2018 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 680 грн. 00 коп. без змін.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя А.П.Сидоренко