Справа № 812/484/18
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

03 квітня 2018 року СєвєродонецькСправа № 812/484/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Свергун І.О.,

за участі секретаря - Карча В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2018 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов вищевказаний позов, який обґрунтовано тим, що позивач з 24.09.1996 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 по 22.06.2017 проходив службу старшим інспектором - черговим чергової частини сектору моніторингу Старобільського ВП ГУНП в Луганській області. Під час проходження служби позивач втратив працездатність та отримав другу групу інвалідності. У відповідності до положень Закону України «Про Національну поліцію» позивачу нарахована одноразова грошова допомога у зв'язку з втратою працездатності в розмірі 144000,00 грн. Однак, комісією ГУНП в Луганській області прийнято рішення про скасування призначення одноразової грошової допомоги в повному обсязі у зв'язку з тим, що статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію» випадку для призначення одноразової грошової допомоги поліцейському, який отримав інвалідність до звільнення з поліції, немає.

Крім того, позивач зазначив, що у період з 12.06.2014 по 23.06.2015 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області. З інформації, викладеної у довідках від 16.01.2018 №№ 1105/111/22-2017, 1104/111/22-2017, позивачу стало відомо, що йому за період 07.11.2015 по 31.01.2016 не нараховувалась та не перераховувалась винагорода за участь в АТО. Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 158 та з урахуванням інформації та даних, викладених у довідках 16.01.2018 №№ 1105/111/22-2017, 1104/111/22-2017, позивач вважає, що йому безпідставно не нараховано та не виплачено винагороду за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 в розмірі 100 % місячного грошового забезпечення у загальній сумі 14653 грн. Позивач вважає вказані дії та бездіяльність відповідача такими, що суперечать Закону України «Про Національну поліцію», а тому порушують його законні права та інтереси.

Ухвалою суду від 01.03.2018 відкрито провадження в справі, визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Позивач у судове засідання не прибув, просив розглядати справу без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, 28.03.2018 на адресу суду надав клопотання про залишення позову без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду. В обґрунтування вказаного клопотання зазначив, що відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Про скасування призначення одноразової грошової допомоги позивачу було повідомлено листом ГУНП в Луганській області від 21.12.2017 № 7884/111/22/05-2017, до суду позивач звернувся 26.02.2018, тобто з часу, коли позивачу стало відомо про порушення своїх прав, минуло більше двох місяців.

Щодо позовних вимог про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 зазначив, що ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції 23.06.2017. Відповідно до довідки УФЗБО ГУНП в Луганській області від 26.03.2018 № 386/111/22-2018 остаточний розрахунок з позивачем проведено 26.06.2017, по виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції - 27.10.2017, тобто починаючи з 27.10.2017, позивач у разі незгоди з проведеним з ним розрахунком мав можливість звернутися до суду у встановленому законом порядку. До суду позивач звернувся лише 26.02.2018, тобто з часу коли позивачу стало відомо про порушення своїх прав минуло майже чотири місяця.

Окрім того, кожного разу при виплаті грошового забезпечення позивачу було відомо про розмір останнього, а тому, якщо він вважав, що йому недоплачують будь-які кошти, мав право звернутися до керівництва ГУНП в Луганській області або до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Вважає, що на відносини, повязані із проходженням служби в поліції, норми трудового законодавства можуть застосовуватися лише в тих випадках, якщо вони не врегульовані окремими правовими актами. Тому до спірних правовідносин за правилами конкуренції слід застосовувати норми спеціального, а не загального трудового законодавства.

Оскільки, позивач отримував грошове забезпечення, а не заробітну плату, тому до спірних правовідносин не застосовується частина 2 статті 233 КЗпПУ.

Вважає, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції не є щомісячною, відтак не має постійного характеру, тому не входить до складу грошового забезпечення, яке отримував позивач під час проходження служби в поліції, а є окремою державною соціальною підтримкою. Тому просив залишити позов ОСОБА_1 без розгляду.

Розглянувши заявлене клопотання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 з 24.09.1996 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 прийнятий на службу в Національну поліцію України (арк. спр. 20-21).

Наказом ГУНП в Луганській області від 22.06.2017 позивача звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу) (арк. спр. 11).

Відповідно до листа ГУНП в Луганській област від 08.09.2017 № 5288/111/22/05-2017 позивачу нарахована одноразова грошова допомога у зв'язку з втратою працездатності в розмірі 144000,00 грн (арк. спр. 13).

Згідно з листом ГУНП в Луганській област від 21.12.2017 № 7884/111/22/05-2017 комісією ГУНП в Луганській області прийнято рішення про скасування призначення одноразової грошової допомоги в повному обсязі у зв'язку з тим, що статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію» випадку для призначення одноразової грошової допомоги поліцейському, який отримав інвалідність до звільнення з поліції, немає.

Також судом установлено, що в період з 12.06.2014 по 23.06.2015 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області (арк. спр. 15).

Однак винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 позивачу не виплачувалась, тому позивач звернувся до суду за захистом свої прав та інтересів.

Отже, предметом розгляду даної справи є стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції та одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності.

Частиною першою статті 7 КАС України визначено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною третьою статті 3 КАС України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною п'ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частиною третьою статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з вимогами статті 2 Закону України «Про оплату праці» в структуру заробітної плати входять наступні складові.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином, винагорода за участь в АТО, яка має виплачуватися за весь період безпосередньої участі в АТО, є винагородою, що має постійний характер, входить до структури заробітної плати, та відповідно, є її складовою.

Статтею 233 Кодексу законів про працю України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв'язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Відповідно до п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 8-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов'язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов'язків. Під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій ст. 233 КЗпП, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових відносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. У разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

З огляду на наведене, під час розгляду справ про стягнення на користь осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, заробітної плати (зокрема, винагороди за участь в АТО, яка є складовою грошового забезпечення) застосовуються положення частини другої статті 233 КЗпП України, а не частини третьої статті 123 КАС України, тобто строки звернення до суду у цій категорії справ не застосовуються.

Щодо строків звернення позивача в частині позовних вимог про стягнення одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності, суд зазначає таке.

Відповідно до положень статті 100 Закону України «Про Національну поліцію» визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров'я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.

Якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, визначених цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, визначених з різних підстав іншими законами та нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

Отже, позивачем не пропущено строк звернення до суду з позовом.

На підставі викладеного у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду слід відмовити.

Керуючись статтями 122, 123, 248 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції в Луганській області про залишення позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути викладені в апеляційній скарзі на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 04 квітня 2018 року.

Суддя І.О. Свергун