Справа № 489/3029/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2018 р.м.ОдесаСправа № 489/3029/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Кирильчук О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі Патрульна поліція) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22 червня 2017 року серії АР №408521.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що субєктом владних повноважень при прийняті спірної постанови не враховані усі обставини події. Так, позивач зазначає, що о пів на четверту ранку, він, керуючи автомобілем, вимушений був рухатися по лівій полосі руху, оскільки по правій полосі руху, вівся ремонт дорожнього покриття.

Понад те, прямо по центру проїжджої частини знаходився знак «Дорожні роботи» та встановлено огорожу пошкодженого покриття, що змусило його здійснити обїзд перешкоди, а не перестроювання, у чому його звинувачує відповідач.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач порушив п. 11.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), оскільки рухаючись по дорозі, яка має дві і більше смуги для руху в одному напрямку, безпідставно виїхав на крайню ліву смугу та продовжив рух.

На думку суду, відеозапис із відеореєстратора патрульного автомобіля підтверджує дані обставини і свідчить про правомірність, прийнятого Патрульною поліцією, рішення.

Поряд з цим, суд першої інстанції вважав, що порушення водієм п. 9.2 «б» ПДР України не знайшло свого підтвердження у ході судового розгляду, оскільки позивач фактично здійснив обїзд перешкоди, а не перестроювання, що також підтверджується відповідним відеозаписом.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції при винесенні рішення про порушення ним ПДР не прийнято до уваги обставини, яки звільняють його від адміністративної відповідальності, а саме:

- наявність на ділянці дороги дорожньо-ремонтних робіт;

- відсутність освітлення в темний час;

- відсутність дорожніх попереджувальних знаків про проведення ремонтних робіт та тривалість пошкодженої ділянки;

- відсутність дорожньої розмітки щодо декількох смуг руху в одному напрямку.

У відзиві на апеляційну скаргу патрульна поліція зазначає про безпідставність доводів апелянта та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, просили розглядати справу за їх відсутністю, що надає суду апеляційної інстанції, відповідно до статті 311 КАС України, розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи та додержання норм матеріального і процесуального права, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову в її задоволенні та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Встановлені судом першої та апеляційної інстанцій обставини справи, свідчать про наступне.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі, встановлено, що 22 червня 2017 року водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем Богдан 211040, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 рухався вулицею Київською, 1, яка має дві полоси для руху в одному напрямку в крайній лівій полосі, при цьому не мав намір здійснити поворот ліворуч.

Також, водій під час перестроювання не подав сигнал покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив пункти 11.2, 11.5, 9.2 «б» ПДР.

У звязку з вказаними обставинами, інспекторами патрульної поліції було зупинено транспортний засіб та водія повідомлено про порушення вимог пунктів 11.2, 11.5, 9.2 «б» ПДР України, за що встановлена відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП.

За наслідками скоєння правопорушення, Патрульною поліцією прийнято постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення в розмірі 425 грн.

Згідно статті 285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом спірної постанови, проте від отримання її копії водій відмовився, про що зроблено відповідний запис.

Суд першої інстанції, проаналізувавши фактичні обставини справи та вірно визначивши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.

Про законність та обґрунтованість судового рішення, свідчать наступні норми права.

Відповідно до п.11.2 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Відповідно до п.11.5 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

За змістом п.9.2 «б» ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП України передбачено відповідальність, зокрема, за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порушення ОСОБА_1 ч.2 ст.122 КУпАП зафіксоване відеозаписом із відеореєстратора патрульного автомобіля.

Досліджуючи вказаний доказ суд першої інстанції встановив, що автомобіль позивача рухався по крайній лівій смузі дороги за наявності можливості руху ближче до правого краю проїзної частини. При цьому, автомобіль, під керуванням позивача, проїхав декілька перехресть по крайній лівій смузі дороги та не повертав ліворуч.

Цей доказ Патрульної поліції також був перевірений судом апеляційної інстанції та встановлено, що обставини, зазначені в постанові про накладення адміністративного стягнення знайшли своє підтвердження.

У звязку з цим, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п.11.2 та п.11.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.122 КУпАП.

Переходячи до доводів апеляційної скарги, які полягають в тому, що судом першої інстанції не взято до уваги обставин проведення на ділянці дороги дорожньо-ремонтних робіт, відсутності освітлення в темний час, відсутності дорожніх попереджувальних знаків про проведення ремонтних робіт та тривалість пошкодженої ділянки, відсутності дорожньої розмітки щодо декількох смуг руху в одному напрямку, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

На початку відеозапису вбачається, що позивач, починаючи рух на світлофорі здійснив обїзд перешкоди, а потім рухався по крайній лівій смузі дороги, за відсутності будь-яких перешкод та поганого дорожнього покриття.

З доказу, що досліджувався судом, вбачається, що дорожньо-ремонтні роботи на ділянці дороги, по котрій їхав позивач не проводилися.

Понад те, без перешкод, по правій смузі дороги, позаду позивача їхав автомобіль патрульної поліції.

На підтвердження своїх доводів про незадовільний стан дороги, позивач надав суду першої інстанції фото.

Досліджуючи вказані фото, суд апеляційної інстанції не встановив обставин, про які зазначає позивач, а саме вирізані ділянки асфальтного покриття на протязі десятків метрів, проведення ремонтних робіт.

Дійсно, на фото є фрагмент, де відображена ділянка дороги з вирізаним асфальтним покриттям.

Проте, ця пошкоджена ділянка знаходилась на іншій дорозі, по якій позивач не рухався.

Відображено також на фото наявність перешкоди, поряд з якої була встановлена огорожа та встановлений знак «Дорожні роботи».

Однак, ця перешкода була розташована по центру проїжджої частини і позивач її об'їхав.

Як було зазначено вище, суд першої інстанції визнав правомірними дії позивача щодо її об'їзду та зазначив, що подання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед перестроюванням не було обовязковим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що субєктом владних повноважень доведено правомірність своїх дій, на підтвердження чого надано докази. Позивач, в свою чергу, не довів обставин, на яких ґрунтуються його вимоги.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є всі підстави, відповідно до статті 316 КАС України, для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова