Справа № 168/832/17
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року ЛуцькСправа № 168/832/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сороки Ю.Ю.,

при секретарі судового засідання Масюк Г.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (44401, смт. Стара Вижівка, вул. Володимирська, 66А) до Старовижівської селищної ради Старовижівського району Волинської області (44400, смт. Стара Вижівка, вул. Незалежності, 52) про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Старовижівської селищної ради Старовижівського району Волинської області про незаконною (нечинною0 відмову Старовижівської селищної ради від 02.08.2017 №401/2.4/2-17 у винесенні на розгляд сесії Старовижівстької селищної ради заяви про передачу земельної ділянки у власність у порядку безоплатної приватизації та винесення такої заяви на наступну сесію вказаного органу місцевого самоврядування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.07.2017 позивач звернулася до Старовижівської селищної ради заявою про надання їй в порядку безоплатної приватизації земельної ділянки в смт. Стара Вижівка по вул. Мисливській 21 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Проте, листом заступника голови Старовижівської селищної ради від 02.08.2017 №401/2.4/2-17 позивачу відмовлено у праві на безоплатну приватизацію земельної ділянки, з посиланням на п.2.1 Порядку, затвердженого рішенням сесії Старовижівської селищної ради від 09.10.2013 №23/5 Про надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва на території Старовижівської селищної ради.

Вважає, відмову Старовижівської селищної ради у наданні права на безоплатну приватизацію земельної ділянки протиправною та такою, що не відповідає вимогам норм Земельного кодексу України, Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, у звязку з чим просить суд визнати протиправною бездіяльність Старовижівської селищної ради Старовижівського району щодо не винесення на розгляд сесії Старовижівської селищної ради Старовижівського району її заяви про передачу у власність земельної ділянки та зобовязати Старовижівську селищну раду Старовижівського району винести на розгляд сесії Старовижівської селищної ради Старовижівського району заяву громадянки ОСОБА_1 про передачу у власність земельної ділянки.

У відзиві на позовну заяву від 01.02.2018 представник відповідача позовних вимог не визнав. Зазначив, що в листі Старовижівської селищної ради від 02.08.2017 №401/2.4/2-17 не йдеться мова про відмову у винесенні зави позивачки на розгляд сесії Старовижівської селищної ради, а навпаки рекомендується для набуття права власності на земельну ділянку звернутися до селищної ради із відповідною заявою, після зведення фундаменту майбутнього будинку на цій ділянці відповідно до п.2.1 розділу 2 Порядку надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва по Старовижівській селищній раді. При цьому вказує, що положеннями Порядку не позбавляється, а навпаки надається право громадянам оформити право власності на орендовану земельну ділянку після виконання певних умов. Також, не відповідає дійсності твердження позивачки про те, що розмір орендної плати за земельну ділянку становить 3 600 грн., оскільки відповідно до додаткової угоди №1 від 08.08.2017 до Договору оренди земельної ділянки від 25.02.2014 орендна плата вноситься у грошовій формі на рівні 0, 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 600, 93 грн. в рік. А тому, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача повністю.

У відповіді на відзив від 05.02.2018 позивач з поясненнями представника відповідача не погодилася та пояснила, що при прийняті Порядку Старовижівська селищна рада вийшла за межі наданих їй повноважень, змінивши передбачений Земельним кодексом України порядок безоплатної передачі земельних ділянок громадянам та встановивши у ньому певні умови для набуття права власності, тим самим встановивши свій порядок безоплатної передачі земельних ділянок. Додатково пояснила, що орендна плата за землю в розмірі 3 600 грн. за рік підтверджується податковим повідомленням-рішенням Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, згідно якого орендна плата за землю у 2017 році становить 3 605, 58 грн. У звязку з чим, вважає, що Старовижівська селищна рада протиправно вийшла за межі наданих їй повноважень та встановила вигідні лише для себе умови та правила надання земель в межах селища заради отримання незаконних надходжень у вигляді сплати орендної плати за землю, чим обмежила передбачене ст.ст. 118, 121 Земельного кодексу України право позивача на отримання у порядку безоплатної приватизації земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Просила суд позовні вимоги задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Ухвалою судді Старовижівського районного суду Волинської області від 06.02.2018 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Старовижівської селищної ради Старовижівського району Волинської області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, передано на розгляд до Волинського окружного адміністративного суду.

Згідно ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 дану адміністративну справу прийнято до провадження та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнав з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Старовижівської селищної ради Старовижівського району Волинської області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 03.07.2017 позивач звернулась до Старовижівської селищної ради Старовижівського району Волинської області з заявою щодо розгляду на сесії Старовижівської селищної ради питання про передачу ОСОБА_1 безоплатно у власність земельної ділянки площею 0, 1365 га, що знаходиться за адресою: смт. Стара Вижівка, вул. Мисливська, 21 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Листом заступника голови Старовижівської селищної ради ОСОБА_3 від 02.08.2017 №401/2.4/2-17, позивачу, з посиланням на п.2.1 Порядку, затвердженого рішенням сесії Старовижівської селищної ради від 09.10.2013 №23/5 Про надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва на території Старовижівської селищної ради, рекомендовано звернутися до Старовижівської селищної ради з відповідною заявою після зведення фундаменту майбутнього будинку на даній ділянці.

Суд вважає, що заступник голови Старовижівської селищної ради ОСОБА_3 під час розгляду заяви громадянки ОСОБА_1 про передачу у власність земельної ділянки діяв поза межами наданих йому Законом повноважень, чим допустив протиправну бездіяльність, виходячи з наступного.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Приписами ст.14 Конституції України та ст.373 Цивільного кодексу України визначено, що земля є основним національним багатством, перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Згідно ст.3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Положеннями ч.6 ст.118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею.

Частиною 7 ст.118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 вказаного Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Статтею 80 Земельного кодексу України передбачено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Положеннями ч.2 ст.123 Земельного кодексу України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до ст.25 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно ч.1 ст.26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Ці норми передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 Земельного кодексу органи приймають одне з відповідних рішень.

При цьому, законодавцем встановлено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, уповноваженим органом на прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про передачу у власність земельної ділянки площею 0, 1365 га, що знаходиться за адресою: смт. Стара Вижівка, вул. Мисливська, 21 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, є саме Старовижівська селищна рада, тобто розгляд даного питання мав відбуватися на засіданні (сесії) Старовижівської селищної ради Старовижівського району Волинської області.

Суд, акцентує увагу на тому, що позивач звертаючись до голови Старовижівської селищної ради просила винести питання щодо надання їй у приватну власність земельної ділянки площею 0, 1365 га, що знаходиться за адресою: смт. Стара Вижівка, вул. Мисливська, 21 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на сесію Старовижівської селищної ради.

Проте, як встановлено судом, заступник голови Старовижівської селищної ради ОСОБА_3, питання щодо надання позивачу земельної ділянки на сесію Старовижівської селищної ради не виніс, натомість одноособово, поза межами наданих йому повноважень, розглянув звернення ОСОБА_1 щодо надання у приватну власність земельної ділянки площею 0, 1365 га, що знаходиться за адресою: смт. Стара Вижівка, вул. Мисливська, 21 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, чим порушив положення ст.ст. 118, 122 Земельного кодексу України та ч.1 ст.26 Закону України Про органи місцевого самоврядування в Україні.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що заступник голови Старовижівської селищної ради ОСОБА_3, розглядаючи заяву громадянки ОСОБА_1 про передачу у власність земельної ділянки, діяв не на підставі, не в межах наданих йому повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправною бездіяльність Старовижівської селищної ради Старовижівського району щодо не винесення на розгляд сесії Старовижівської селищної ради Старовижівського району заяви громадянки ОСОБА_1 про передачу у власність земельної ділянки та зобовязання Старовижівську селищну раду Старовижівського району винести на розгляд сесії Старовижівської селищної ради Старовижівського району заяву громадянки ОСОБА_1 про передачу у власність земельної ділянки.

У відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно присудити на користь позивача здійснені ним і документально підтверджені судові витрати (судовий збір) у сумі 640 грн.

Керуючись статтями 241-246, 250, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Земельного кодексу України, Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Старовижівської селищної ради Старовижівського району (44400, смт. Стара Вижівка, вул. Незалежності, 52) щодо не винесення на розгляд сесії Старовижівської селищної ради Старовижівського району заяви громадянки ОСОБА_1 (44401, смт. Стара Вижівка, вул. Володимирська, 66А) про передачу у власність земельної ділянки.

Зобовязати Старовижівську селищну раду Старовижівського району (44400, смт. Стара Вижівка, вул. Незалежності, 52) винести на розгляд сесії Старовижівської селищної ради Старовижівського району заяву громадянки ОСОБА_1 (44401, смт. Стара Вижівка, вул. Володимирська, 66А) про передачу у власність земельної ділянки.

Присудити на користь ОСОБА_1 (44401, смт. Стара Вижівка, вул. Володимирська, 66А) за рахунок бюджетних асигнувань Старовижівської селищної ради Старовижівського району (44400, смт. Стара Вижівка, вул. Незалежності, 52) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Ю. Сорока

Повний текст судового рішення складено 03 квітня 2018 року.