Справа № 826/7188/17
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7188/17 Суддя (судді) першої інстанції: Смолій І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б та Кобаль М.І.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю:

представників позивача: - ОСОБА_3,

- ОСОБА_4,

представників відповідачів:- Перепелюка О.В.,

- Савчука М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року позивач - ОСОБА_7 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позов до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № форми «Р» від 01.06.2017 року, яким ОСОБА_7 було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 996192,93 гривень та застосовано штрафну санкцію в розмірі 249048,23 гривень;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № форми «Р» від 01.06.2017 року, яким ОСОБА_7 було збільшено суму грошового зобов'язання з військового податку (збору) на 74714,51 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 18678,63 гривень;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № форми «Р» від 19.10.2016 року, яким ОСОБА_7 було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 996314,73 гривень та застосовано штрафну санкцію в сумі 249078,68 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № форми «Р» від 19.10.2016 року, яким ОСОБА_7 було збільшено суму грошового зобов'язання з військового податку на 74723,61 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі 18680,90 гривень.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення, винесені відповідачами безпідставно та підлягають скасуванню, адже відповідно до ст.. 3 розділу І Закону №321-VІІІ підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, проте зазначає про часткове порушення судом першої інстанції норм матеріального права, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, між позивачем - ОСОБА_7 та Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» було укладено кредитний договір (Додаток № 2 до позову) від 07.06.2007 р. №5И, за умовами якого, ОСОБА_7 отримав кредит в сумі 340 000,00 (триста сорок тисяч) доларів США на придбання єдиного житла - квартири строком до 07.06.2022 р., де він і досі зареєстрований та проживаю зі своєю родиною.

24.02.2015 року було укладено Договір про внесення змін №1 (Додаток № 3 до позову) дo Кредитного договору від 07.06.20007 р. №5И, відповідно до умов якого ПАТ «ВТБ Банк» провів реструктуризацію іпотечного кредиту в іноземній валюті, шляхом зміни валюти зобов'язання кредиту з іноземної валюти - через переведення його частини у гривню, а також прощення іншої частини.

Станом на 24.02.2015 р. сума заборгованості за Кредитним договором становила 1 986 000,00 грн. (один мільйон дев'ятсот вісімдесят шість тисяч гривень 00 копійок). Цей борг сплачуватиметься згідно з додатком та новим графіком погашення боргу до 24 лютого 2039 року.

ПАТ «ВТБ Банк» листом №632/100-2 від 24.02.2015 року повідомив позивача про списання частини іпотечного валютного кредиту, яка дорівнює 203 617,48 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату реструктуризації складало 5 760 586,52 грн.

Відповідне рішення банку було зумовлене тим, що склалася ситуація, внаслідок якої позичальник не міг виконати свої обов'язки за валютним іпотечним кредитом належним чином, через надмірно різке зростання курсу валюти зобов'язання у 2014, а потім у 2015 роках.

Таким чином, частина кредиту була переведена Банком у гривню по курсу НБУ на дату реструктуризації - 28,291218 грн. за долар США.

За письмовим проханням платника податку - ОСОБА_7 ДПІ у Печерському районні ГУ ДФС у м. Києві (Відповідачем 1) проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичною особою ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2) за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р.

За результатами проведеної перевірки складений акт від 06.09.2016 № №2653/26-55-13-06- «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичною особою - ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2) за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р.

На підставі вищезазначеного Акту Відповідачем - 19 жовтня 2016 року були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- № форми «Р», яким Позивачу ОСОБА_7 було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 996314,73 гривень та застосовано штрафну санкцію в сумі 249078,68грн.;

- № форми «Р», яким Позивачу ОСОБА_7 було збільшено суму грошового зобов'язання з військового податку на 74723,61 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі 18680,90 гривень.

Зазначені податкові повідомлення-рішення, оскаржувались представником Позивача ОСОБА_7 в адміністративному порядку до ГУ ДФС у м. Києві та Державної Фіскальної служби України. Відповідно до Рішення ГУ ДФС у м. Києві від 20.01.2017 року за № 488/А/26-15-10-02-16 про результати розгляду первинної скарги оскаржувані податкові повідомлення-рішення були залишені без змін.

Рішенням ДФС України від 26.04.2017 року за № 5798/А/99-99-11-02-01-14 про результати розгляду повторної скарги, задоволено частково, скасовані податкові повідомлення-рішення, які були прийняті Відповідачем 1 (ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві) від 19.10.2016 року за № форми «Р» про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в частині основного платежу -121,8 грн. штрафні санкції -30,4 грн. та № форми «Р» про збільшення грошового зобов'язання по військовому збору в частині основного платежу - 9. 1 грн., штрафної санкції -2,2 грн. та в цій частині рішення ГУ ДФС у м. Києві від 20.01.2017 року № 488/А/26-15-10-02-16 про результати розгляду первинної скарги, а в іншій частині зазначені податкові повідомлення-рішення залишили без змін.

В подальшому, 01 червня 2017 року на підставі Рішення ДФС України від 26.04.2017 року за № 5798/А/99-99-11-02-01-14 про результати розгляду повторної скарги та вищезазначеного Акту перевірки, ГУ ДФС у м. Києві ( Відповідачем 2) були складені та врученні представнику позивача за довіреністю ОСОБА_4 нові податкові повідомлення - рішення, які містять зменшену суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а саме наступні податкові повідомлення-рішення:

- № від 01 червня 2017 року форми « Р», яким ОСОБА_7 було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 996192,93 гривень та застосовано штрафну санкцію в сумі 249048,23 грн.;

- № від 01 червня 2017 року форми « Р», яким ОСОБА_7 було збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору на 74714,51 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі 18678,63 гривень.

Позивач, не погоджуючись з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з п.163.1 статті 163 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Із аналізу наведеної норми убачається, що кредитор має обов'язок повідомити боржника про анулювання боргу. У такому випадку боржник самостійно сплачує податок з отриманих доходів, відображає їх у річній податковій декларації.

Отже, припинення зобов'язання внаслідок прощення боргу кредитором з одного боку звільняє боржника від обов'язку сплатити заборгованість за кредитним договором, з іншого боку породжує податкові зобов'язання перед державою.

Втім, виходячи з аналізу законодавства, що регулює спірні правовідносини, слідує, що до загального місячного (річного) оподаткованого доходу включається тільки основна сума боргу, тобто «тіло» кредиту, і не включаються в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані (але не сплачені) за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором та пеня за порушення виконання зобов'язань за кредитним договором, прощена (анульована) кредитором.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Так, як зазначалось вище, ПАТ «ВТБ Банк» листом №632/100-2 від 24.02.2015 року повідомив позивача про списання частини іпотечного валютного кредиту, яка дорівнює 203 617,48 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату реструктуризації складало 5 760 586,52 грн.

Так, згідно з підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором, а також неустойку.

Тому, база оподаткування має бути визначена виключно із основної суми боргу за кредитним договором, прощеної (анульованої) кредитором, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування процентів та неустойки.

Відповідно до розрахунку податку з доходів фізичних осіб за 2015 рік за результатами документальної перевірки фізичної особи - платника податку ОСОБА_7, дохід, який включається до загального річного оподатковуваного доходу за результатами перевірки - 5760586,52 грн. (тобто це сума основного боргу, прощеного (анульованого) 203 617,48 USD * на 28,291218 грн. (офіційний курс НБУ на дату зміни валютування зобов'язання).

Разом з тим, відповідно до п.8 пр.1 розділу ХХ ПК України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Тобто, якщо особа взяла кредит в іноземній валюті до 1 січня 2014 року, а прощення такого боргу відбувалось вже після 1 січня 2015 року, то переводячи суму боргу, з якого буде сплачуватись податок на дохід та військовий збір, після анулювання боргу банком у національну валюту - потрібно застосовувати офіційний курс НБУ станом на 1 січня 2014 року, а саме 7,99300 грн. за 1 дол. США.

Так, із матеріалів справи вбачається, що сума основного боргу (прощеного) в доларах США складає 203 617,48 USD, кредит було отримано позивачем в 2007 році, прощення відбулось у 2015 році, а тому, для визначення суми боргу, з якого буде сплачуватись податок на дохід та військовий збір, потрібно застосовувати офіційний курс НБУ станом на 1 січня 2014 року, а саме 7,99300 грн. за 1 дол.

З наведеного вбачається, що сума прощення боргу (кредиту) є додатковим благом, проте ця сума є базою для розрахунку оподатковуваного доходу, - далі з цієї суми має бути вирахувана сума у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті по курсу НБУ на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню (дата реструктуризації) та сумою такого боргу по курсу НБУ на 01.01.2014 року, тому що ця сума не вважається додатковим благом та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, адже ця сума звільняється від оподаткування згідно з п.8 підрозділу 1 розділу ХХ Кодексу.

Разом з тим, із розрахунку податку з доходів фізичних осіб за 2015 рік за результатами документальної перевірки фізичної особи - платника податку ОСОБА_7, наданого відповідачем вбачається, що останнім до доходу, що включається до загального річного оподатковуваного доходу за результатами перевірки включено суму 5760586,52 грн., що не відповідає вимогам чинного законодавства, з підстав, зазначених вище.

Крім того, згідно п.16.1 підрозділу 10 р.ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір, платниками якого є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Враховуючи той факт, що колегією суддів визнано не правомірним податкове повідомлення - рішення, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, не правомірним є і податкове повідомлення рішення № від 19.10.2016 року, яким було збільшено суму грошового зобов'язання з військового податку на 74723,61 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі 18680,90 гривень, адже сума військового збору доходів фізичних осіб розраховується наступним чином: 1,5 % * гр.. 8 (розмір середньомісячного річного оподаткованого доходу).

Колегія суддів вважає також необґрунтованими посилання Головного управління ДФС у м. Києві (відповідно до змісту додаткових пояснень) як на підставу для обґрунтованості винесення спірних податкових повідомлень - рішень наявність, наявність кримінального провадження № 0000140, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2016 року, за фактом умисного ухилення від сплати податків у значних розмірах ОСОБА_7, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України, з огляду на наступне.

Так, відповідно до копій протоколів допиту свідків, що містяться у матеріалах справи, останні стосуються саме події «прощення (анулювання) основної частини кредитного боргу ОСОБА_7», порядку прощення, уповноважених на це осіб, членів правління ПАТ «ВТБ Банк», кредитної комісії даного банку тощо.

У той час, як предметом спору в даній справі є правомірність винесення податкових повідомлень - рішень з визначення сум грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Крім того, вироку у кримінальній справі на час винесення спірних повідомлень - рішень та на час розгляду справи судом апеляційної інстанції контролюючим органом не надано.

Разом з тим, варто зазначити, що згідно з п. 56.1 ст. 56 ПК України: рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 55.1 ст. 55 ПК України: податкове повідомлення - рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь - яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Згідно із пп. 60.1.2 п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення - рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення - рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу.

Пп. 60.1.3 п. 60.1 ст. 60 ПК України визначено, що податкові повідомлення - рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення - рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

Відповідно до п. 60.4 ст. 60 ПК України у випадках, визначених пп.60.1.2 п.60.1 цієї статті, податкове повідомлення - рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

Згідно з п. 5 р. II Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень - рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за № 124/28254, якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов'язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, штрафна (фінансова) санкція (штраф) та пеня за порушення норм іншого законодавства, зазначені у податковому повідомленні-рішенні, зменшуються, то шляхом опрацювання інформації підрозділів правової роботи щодо прийнятих рішень за результатами розгляду скарг в адміністративному та/або судовому порядку складається податкове повідомлення - рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання, зменшену суму зменшення (збільшення) податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені за порушення норм іншого законодавства.

Згідно з п. 1 р. V згаданого порядку, податкове повідомлення - рішення вважається відкликаним, якщо ... контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання, суму зменшення (збільшення) податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені за порушення норм іншого законодавства, що зазначені у раніше прийнятому податковому повідомленні - рішенні.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Державної фіскальної служби України від 26.04.2017 року №5791/К/99-99-11-02-01-14 скаргу Позивача задоволено частково, а податкові повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 19.10.2016 р. № про збільшення грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в частині основного платежу - 121,8 грн., штрафної санкції - 30,4 грн., № про збільшення грошового зобов'язання по військовому збору в частині основного платежу - 9,1 грн., штрафної санкції - 2,2 грн. та в цій частині рішення ГУ ДФС у м. Києві від 20.01.2017 р. № 488/А/26-15-10-02-16 про результати розгляду первинної скарги скасовано та винесено нові ППР.

Отже, контролюючим органом було зменшено нараховану суму грошових зобов'язань раніше прийнятих податкових повідомлень - рішень, а тому, в силу вищезазначених норм законодавства, податкові повідомлення - рішення від 19.10.2016 № та № вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення - рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання.

Враховуючи вищезазначене, податкові повідомлення - рішення від 19.10.2016 року № та № вважаються відкликаними та не могли бути скасованими судом першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права в цій частині. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - задовольнити частково, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року - скасувати в частині та прийняти в цій частині нову, про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 310, 317, 321, 322, 325, 329, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року - скасувати в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № форми «Р» від 19.10.2016 року та податкового повідомлення-рішення № форми «Р» від 19.10.2016 року та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

М.І.Кобаль

Постанова складена в повному обсязі 03 квітня 2018 року.