Справа № 823/660/18
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року справа № 823/660/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді - Паламаря П.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головківська сільська рада Чигиринського району Черкаської області про визнання протиправними дій і зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

12.02.2018 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (19701, Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Шевченка, 98) з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головківська сільська рада Чигиринського району Черкаської області (20936, Черкаська область, Чигиринський район, с. Головківка, вул. Б.Хмельницького, 1) в якому просить:

-визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Головківської сільської ради Чигиринського району Черкаської області за межами населеного пункту, викладену в листі від 06.11.2017 за № 9741/6-17;

-зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Головківської сільської ради Чигиринського району Черкаської області за межами населеного пункту, відповідно до поданої заяви, зареєстрованої 06.10.2017 за вх. № 20453/0/5-17-СГ.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з метою реалізації права наданого учасникам АТО на отримання земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Головківської сільської ради Чигиринського району (за межами населеного пункту), проте отримав відмову у наданні такого дозволу, яка вмотивована тим, що розташування бажаної земельної ділянки на графічних матеріалах не дозволяє визначити та перевірити її на відповідність вимогам законів. Позивач вважає, що рішення відповідача є неправомірним та підлягає скасуванню, оскільки порядок надання земельних ділянок у власність із земель державної власності передбачений ст. 118 ЗК України та яка унормовує чіткі вимоги до переліку документів необхідних для приватизації земельної ділянки, а також встановлює заборону вимагати додаткові матеріали. Позивач також зазначає, що відповідачем не наведено жодної конкретної підстави для відмови, визначеної ч. 7 ст. 118 ЗК України та наголошує, що посилання відповідача на необхідність надання схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання і охорони земель сільськогосподарського призначення, як на підставу для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення ділянки у власність, є протиправною.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, додатково заначивши що бажана земельна ділянка станом на час розгляду справи, у відповідності до публічної інформації не включена до переліку ділянок для продажу на земельних торгах.

Відповідачем подано відзив на позов у встановлений ухвалою суду час, в якому відповідач позовні вимоги не визнав, та просив в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю, аргументуючи свою позицію тим, що відмова є законною та обґрунтованою, прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, оскільки надані позивачем графічні матеріали на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки не дозволяють визначити та перевірити їх на відповідність вимогам законів та підзаконних актів. Крім того, зазначив, що земельна ділянка яку має намір отримати позивач виставлена на аукціон для продажу права оренди на неї згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 16.01.2018 №15.

В судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві.

Головківська сільська рада Чигиринського району Черкаської області позовні вимоги ОСОБА_1 визнала повністю та просила розгляд справи здійснювати без участі її представника.

В судовому засіданні 26.03.2018 суд перейшов до розгляду справи у письмове провадження.

Дослідивши подані документи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1, який згідно з копією посвідчення серія АА №271916 від 29.04.2015 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області із заявою від 05.10.2017 зареєстрованої 06.10.2017 за №20453/0/5-17-СГ, в якій просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Головківської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, за межами населеного пункту.

До заяви позивачем додано:

копію паспорта та копію картки платника податків;

копію посвідчення учасника АТО;

довідку з державної статистичної звітності за формою 6-зем;

схема розташування земельної ділянки;

обгрунтування;

копію довіреності;

копію паспорта представника.

Листом від 06.11.2017 № 9741/6-17 Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області повідомило позивача, про неможливість вирішення порушеного питання, оскільки місце розташування земельної ділянки, зазначеної на графічних матеріалах, не дозволяє визначити та перевірити його на відповідність вимогам законів та підзаконних актів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 ст. 22 ЗК України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

При цьому, п. а ч.3 ст. 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Пунктом в ч. 3 ст. 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Частиною 4 ст. 122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 вказаного Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказана норма кореспондується із положеннями ч. 3 ст. 123 ЗК України, за якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із наведених правових норм Земельного кодексу України вбачається, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Виходячи з аналізу вказаних законодавчих положень у системному їх зв'язку, суд приходить до висновку, що перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Судом досліджено довідку відділу Держгеокадастру у Чигиринському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 03.05.2017 з графічними матеріалами, на яких зображено бажане місце розташування земельної ділянки.

З даної довідки вбачається, що вона створена відповідальними особами за допомогою програмного забезпечення та містить необхідні дані, що дозволяють визначити місце розташування земельної ділянки по відношенню до навколишньої території та меж адміністративно-територіальних утворень для встановлення відповідності місця розташування обєкта.

Таким чином, позивач, при зверненні до відповідача з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, подав всі необхідні та належні документи, передбачені нормами Земельного кодексу України.

Проте, відповідач відмовив позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, з тих підстав, що подана заява не відповідає вимогам статті 118 Земельного кодексу України з посиланням на невідповідність графічних матеріалів.

Земельним кодексом України передбачено механізм безоплатної передачі земель сільськогосподарського призначення у власність та вичерпні підстави для відмови в цьому, а тому відповідач не мав право відмовляти позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність за наявності поданих та перевірених судом документів.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що із аналізу статей 118, 122 Земельного кодексу України вбачається, що отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розроблення проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача законних підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою особі при дотриманні ним вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

Щодо вирішення питання про зобовязання Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, суд зазначає, що не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень. Такі дії суду виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

При цьому суд звертає увагу, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, за яких судом визнані протиправними дії відповідача.

Посилання відповідача на наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 16.01.2018 №15 яким зокрема виставлено на аукціон земельну ділянку, яку має намір отримати відповідач судом відхиляються в звязку з тим, що підставою для відмови в задоволенні заяви щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою слугувала невідповідність вимогам статті 118 Земельного кодексу України з посиланням на невідповідність графічних матеріалів. Крім того, на момент спірних правовідносин наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 16.01.2018 №15 не застосовувався, з причин його відсутності. Доказів виконання наказу № 15 від 16.01.2018 Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області представником відповідача також не надано.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 77, 241-246, 255, 295, 370 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Головківської сільської ради Чигиринського району Черкаської області за межами населеного пункту, викладену в листі від 06.11.2017 за № 9741/6-17.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.10.2017 за вх. № 20453/0/5-17-СГ щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення у власність для ведення особистого селянського господарства, земельної ділянки площею 2,00га в адміністративних межах Головківської сільської ради Чигиринського району Черкаської області за межами населеного пункту.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.Г. Паламар