Справа № 826/2254/18
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 березня 2018 року 11:35 № 826/2254/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К. при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представників сторін: від позивача - Падалка К.В., від відповідача - Задорожко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовом Приватного акціонерного товариства "Київський ремонтно-механічний завод"
до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

До Окружного адміністративного суду надійшов позов Приватного акціонерного товариства "Київський ремонтно-механічний завод", в якому позивач просить суд:

«Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у м.Києві щодо невнесення до Державного земельного кадастру коду Класифікації видів цільового призначення земель «11.02» по земельній ділянці з кадастровим номером :69:051:0017 в період 01.01.2017 р. - 18.10.2017 р.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у м.Києві щодо застосування коефіцієнту функціонального призначення зі значенням « 2,0» замість вірного « 1,2» в період 01.01.2017 р. - 18.10.2017 р. при формуванні витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :69:051:0017.»

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є користувачем зазначеної земельної ділянки, згідно якої відповідачем, на думку позивача, протиправно обліковувався невірний коефіцієнт функціонального призначення.

Відповідачем позовні вимоги заперечуються з огляду на те, що відповідач отримав право на внесення відомостей з 01.01.2013р., інформацію щодо коефіцієнту не вносив, зміни до інформації були внесені за заявою позивача після її надходження.

Відповідач стверджує про те, що внесення інформації без заяви власника або користувача законодавчо унеможливлено.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Київський ремонтно-механічний завод" є користувачем земельної ділянки за адресою м.Київ, вул.Гарматна, 6 (номер :69:051:0017) згідно умов Договору оренди земельної ділянки від 20.10.2004 р.

Відповідно до п.2.1. вищезазначеного договору, цільове призначення земельної ділянки було визначено як - для експлуатації та обслуговування адміністративно-виробничих та складських будівель і споруд.

31.08.2017 р. позивач отримав Витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, в якому цільове призначення земельної ділянки було визначено як «Підприємств іншої промисловості Коефіцієнт Кф: 2».

Як вбачається з матеріалів справи, 18.10.2017р. позивачем було подано заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

18 жовтня 2017 року позивачем було отримано Витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку, в якому цільове призначення земельної ділянки було визначено « 11.02. Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості».

Правова позиція позивача ґрунтується на тому, що відповідачем, на думку позивача, протиправно не було внесено відомостей про код Класифікації видів цільового призначення земель, з зазначенням вищенаведеного коду 11.02.

Законом України «Про Державний земельний кадастр», який набув чинності з 1 січня 2013 року, відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення», установлено правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру.

Даним Законом визначено, що органи державної влади (крім Верховної Ради України) та органи місцевого самоврядування у строк не пізніше п'яти робочих днів після прийняття рішень про затвердження документації із землеустрою і технічної документації з оцінки земель, яка згідно з цією статтею є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надають центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, відповідно до їх компетенції засвідчені копії вказаних рішень для внесення відповідної інформації до Державного земельного кадастру. (ч. 12 статті 21) Документація із землеустрою і технічна документація з оцінки земель подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, відповідно до їх повноважень, визначених цим Законом, разом з електронним документом, що містить результати робіт із землеустрою та оцінки земель. (частини 12 та 13 статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» із змінами, внесеними згідно із Законом України від 16.10.2012 р. N 5462-VI).

Відповідач стверджує, що Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) до 01.01.2013 код Класифікації видів цільового призначення земельної ділянки Позивача (кадастровий номер :69:051:0017), встановлений на підставі Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548 не присвоювався, у зв'язку з чим, станом на 31.08.2017 (дату видачі оскаржуваного витягу) дана інформація щодо нього була відсутня в автоматизованій системі Державного земельного кадастру.

Позивач не заперечував даної обставини, матеріалами справи зазначене також не спростовується.

Наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України №489 від 25.11.2016 р. «Про затвердження Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів», який зареєстровано в Міністерстві юстиції 19 грудня 2016 р. за N 1647/29777, який набрав чинності 27.12.2016 року, у зв'язку з його опублікуванням в Офіційному віснику України від 27.12.2016 року N 100, і застосовується з 1 січня 2017 року.

Даним наказом передбачено застосування коефіцієнту 2,0 у випадку відсутності коду класифікації видів цільового призначення земель у відомостях Державного земельного кадастру.

Саме застосування даного коефіцієнту позивач вважає порушенням своїх прав, стверджуючи про наявність нормативно встановленого обов'язку відповідача встановити відповідний коефіцієнт.

Суд з зазначеними твердженнями не погоджується, з огляду на наступне.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру визначені Законом України від 07.07.2011 року №3613-VI "Про Державний земельний кадастр" (далі - Закон № 3613-VI).

Згідно ст. 1 Закону №3613-VI, державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону №3613-VI, державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення).

Згідно із ст. 15 Закону №3613-VI, до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку. Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 24 Закону №3613-VI встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Крім того, згідно із ст. 25 Закону № 3613-VI, поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ї) дані про бонітування ґрунтів. Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 3613-VI, ведення Державного земельного кадастру здійснюється, зокрема, шляхом внесення відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру.

Частиною першою статті 9 Закону України № 3613-VI (що діє з 01.01.13р.) встановлено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державний кадастровий реєстратор здійснює: реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки (частина четверта статті 9 Закону №3613-VI).

Стаття 26 Закону №3613-VI визначає порядок та підстави внесення відомостей до Поземельної книги.

Відповідно до ч. 2 зазначеної статті Закону №3613-VI, відомості про віднесення земельної ділянки до земель іншої адміністративно-територіальної одиниці, про зміну нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка відбулася внаслідок проведення нормативної грошової оцінки земель адміністративно-територіальних одиниць, про обмеження у використанні земель, встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, вносяться до Поземельної книги без подання заяв, зазначених у частині третій цієї статті, на підставі документації, яка є підставою для внесення таких відомостей, а також рішень про її затвердження (якщо згідно із законом документація підлягає затвердженню), поданої органом, що прийняв рішення про таке затвердження.

Зміни до відомостей про земельну ділянку (крім випадків, визначених у частині другій цієї статті) вносяться до Поземельної книги за заявою власника або користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на підставі документації, передбаченої цим Законом (ч. 3 ст. 26 Закону №3613-VI).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано суду доказів звернення до кадастрового реєстратора щодо внесення змін, до 18.10.17р. При цьому, жодним нормативно - правовим актом не передбачено внесення реєстратором коду класифікації видів цільового призначення земель за власною ініціативою, без звернення власника чи користувача.

Судом не приймаються посилання позивача на приписи Наказу Державного комітету України з земельних ресурсів від 23.07.2010 р. №548, оскільки норми вказаного наказу також не передбачали внесення кодів без звернення власників чи користувачів.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текс рішення складено 02.04.2018.

Суддя С.К. Каракашьян