Справа № 817/1616/17
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"03" квітня 2018 р. м. Житомир Справа № 817/1616/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Мацького Є.М.

Шевчук С.М.,

за участю секретаря Баліцької Т.М.,

представника позивача : ОСОБА_2

представника відповідача : Турчинського В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "17" листопада 2017 р. (судове рішення ухвалене суддею Борискіним С.А. в м.Рівне, згідно з даними протоколу судового засідання судове рішення ухвалене о 15 год. 07 хв., дані про дату складання повного тексту рішення в матеріалах справи відсутні) у справі за позовом ОСОБА_4 до Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького МУЮ, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправними та скасування рішень , -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції в особі державного виконавця Воробей В.О., в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з виконання ВП № 33999525 та скасувати постанову про арешт майна боржника від 13.02.2014.

- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції в особі Воробей В.О. з виконання ВП №33999525 та скасувати постанову про арешт майна боржника від 31.08.2012.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, представник позивача зменшила позовні вимоги в частині визнання протиправними бездіяльності відповідачів 1 та 2.

У ході судового розгляду судом першої інстанції, у порядку статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, за згодою представників позивача та відповідача 1, допущено процесуальну заміну відповідача 2 на Другий відділ Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції.

Ухвалами суду першої інстанції від 17.11.2017 представнику відповідача 1 відмовлено у задоволенні клопотань про закриття провадження у справі у зв'язку з непідсудністю цього спору адміністративному суду та про залишення адміністративного позову без розгляду у зв'язку з пропуском строків звернення до суду.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.08.2012 у виконавчому провадженні № 33999525.

Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.02.2014 у виконавчому провадженні № 33999525.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що постановою Любомльського районного суду Волинської області ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.352 МК України (в редакції від 11 липня 2002 року) та накладено адміністративне стягнення у виді конфіскації автомобілів "Mercedes-Benz" моделі "S400 HYBRID", кузов № НОМЕР_1 року випуску вартістю 47 726 євро, що згідно курсу валют Національного банку України станом на 13 березня 2012 року становить 500017 (п'ятсот тисяч сімнадцять) гривень 33 копійки; "BMW Х5", кузов НОМЕР_3 2008 року випуску, вартістю 508 928 (п'ятсот вісім тисяч дев'ятсот двадцять вісім) гривень, який знаходиться на зберіганні в УСБУ у Волинській області; "Mercedes-Benz" моделі "S400 HYBRID", кузов № НОМЕР_2, 2009 року випуску вартістю 520 325 (п'ятсот двадцять тисяч триста двадцять п'ять) гривень, який знаходиться на зберіганні в УСБУ у Волинській області.

Вказана постанова суду набрала законної сили за наслідками апеляційного оскарження 26.04.2012.

27.08.2012 постановою державного виконавця другого відділу Державної виконавчої служби Луцького МУЮ від 27.08.2012 відкрито виконавче провадження ВП № 33999525 з виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області № 0310/927/2012 від 13.03.2012 про конфіскацію автомобілів у справі ОСОБА_4, які знаходяться на зберіганні в УСБУ у Волинській області (а.с.38).

Постановою державного виконавця другого відділу Державної виконавчої служби Луцького МУЮ від 31.08.2012 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржникові - ОСОБА_4 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржникові (а.с.40).

Постановою від 08.01.2014 матеріали виконавчого провадження № 33999525 від 27.08.2012 з виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області від 13.03.2012 у справі № 0310/927/2012 передано до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області, а постановою від 13.02.2014 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області виконавче провадження № 33999525 прийнято до виконання (а.с.42 та 44).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області від 13.02.2014 накладено арешт на все рухоме майно, що належить боржникові та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, в межах суми боргу (а.с.46).

Водночас, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2015 визнано протиправною та скасовано постанову другого відділу Державної виконавчої служби Луцького МУЮ про відкриття виконавчого провадження від 27.08.2012 ВП № 33999525. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.06.2016 № К/800/37407/15 касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області відхилено. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2015 залишено без змін (а.с.61-63).

За таких обставин, постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 07.07.2016 відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області від 13.03.2012 у справі №0310/927/2012 у зв'язку із пропуском строку пред'явлення виконавчого документа до виконання (а.с.48).

13.06.2017 позивач звернувся до відповідача із запитом про надання інформації щодо місця знаходження вилучених автомобілів: "BMW Х5", 2008 р.в. білого кольору, кузов НОМЕР_3 та "Mercedes-Benz" S400 HYBRID, кузов № НОМЕР_2, 2009 р.в. чорного кольору.

Листом від 03.07.2017 № 5917/08-22/04 Головне територіальне управління юстиції у Волинській області повідомило позивача, що враховуючи рішення суду на підставі п.1 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем 07.07.2017 винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. Крім того повідомлено, що конфісковані транспортні засоби були передані на зберігання представнику торгівельної організації ПП "СП Юстиція", державну реєстрації якої припинено 04.07.2014.

У зв'язку із чим у березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про зобов'язання повернути вилучені транспортні засоби.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 28.07.2017 позов задоволено, зобов'язано Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області повернути ОСОБА_4 автомобілі "BMW Х5", 2008 р.в. білого кольору, кузов НОМЕР_3 та "Mercedes-Benz" S400 HYBRID, кузов НОМЕР_4, 2009 р.в. чорного кольору.

Проте, ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про зобов'язання вчинення певних дій було закрито (а.с.61-63).

Поряд з тим, під час розгляду вказаної адміністративної справи, позивачу стало відомо, що при прийнятті постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області від 13.03.2012 у справі №0310/927/2012, відповідачем не було скасовано постанови державних виконавців відповідачів 1 та 2 від 31.08.2012 та 13.02.2014, яким було накладено арешт на майно позивача.

Таким чином, на даний час згідно з витягом Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 25.10.2017 №54037307 на все рухоме майно ОСОБА_4 накладено обтяження в межах виконавчого провадження №41554970, у відкритті провадження якого відмовлено (а.с.59-60).

Саме за таких обставин позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на час виникнення спірних правовідносин було врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (надалі - Закон №606-XIV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), що підлягає до застосування у редакції на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (надалі - рішення).

Частиною 1 ст. 6 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону №606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до п.3 ч.2 цієї статті підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи як, зокрема, ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 32 вказаного Закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Частина 1 ст. 52 Закону №606-XIV визначає, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до частин 1 - 3 ст. 57 Закону №606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Аналіз вищенаведених норм Закону №606-XIV дає підстави вважати, що вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання, зокрема, рішення суду, як то звернення стягнення на конфісковане майно боржника, може мати місце виключно у межах відповідного виконавчого провадження з примусового виконання відповідного рішення у встановленому порядку.

Як встановлено судом, саме в рамках виконавчого провадження №33999525 відповідачем було накладено арешт на майно боржника, зокрема, автомобілі "BMW Х5", 2008 р.в. білого кольору, кузов НОМЕР_3 та "Mercedes-Benz" S400 HYBRID, кузов НОМЕР_4, 2009 р.в. чорного кольору, на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 31.08.2012.

Проте, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2015 визнано протиправною та скасовано постанову другого відділу Державної виконавчої служби Луцького МУЮ про відкриття виконавчого провадження від 27.08.2012 ВП №33999525.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.06.2016 К/800/37407/15 касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області відхилено. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2015 залишено без змін.

При цьому, скасовуючи постанову Любомльського районного суду Волинської області від 17.05.2013 у справі №163/1154/13-а колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у постанові від 12.05.2015 зазначила, що судом першої інстанції була проігнорована пряма норма Закону №606-XIV (ч. 1 ст. 22 Закону), відповідно до якої постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців.

Вирішуючи спір по суті суд враховує, що постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 07.07.2016 відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області від 13.03.2012 у справі №0310/927/2012 у зв'язку із пропуском строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Стосовно покликання представника відповідача 1 на ст. 40 Закону №606-XIV, згідно з якою відмова у відкритті виконавчого провадження не є підставою для зняття арешту, накладеного на майно боржника, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Ч.1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закону № 1404 - VIII в редакції, яка діє на даний час) визначає наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, а саме: у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

В даному ж випадку, державним виконавцем винесено постанову про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області від 13.03.2012 у справі №0310/927/2012 у зв'язку із пропуском строку пред'явлення виконавчого документа до виконання на підставі статті 26 Закону №606-XIV, який був чинним на час вчинення відповідних дій.

У ч.ч. 1 та 2 ст.50 Закону №606-XIV було зазначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав,

державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

На переконання суду, оскільки чинним законодавством України не передбачено можливість відмови у відкритті виконавчого провадження після його відкриття, проте у даній справі відповідачем 1 було вчинено саме такі дії, для вирішення спірних правовідносин необхідно застосувати аналогію закону. Так, відповідно до ч.7 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Враховуючи наведені вище вимоги ст.50 Закону №606-XIV, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, та ст.40 Закону № 1404- VIII, який діє на даний час, що передбачають обов'язок державного виконавця у разі закінчення виконавчого провадження зняти накладений на майно боржника арешт, суд вважає за необхідне визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького МУЮ від 31.08.2012 та державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області від 13.02.2014, якими накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржникові - ОСОБА_4 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржникові, оскільки постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 07.07.2016 відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області від 13.03.2012 у справі №0310/927/2012 у зв'язку із пропуском строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

При прийняття зазначеного рішення суд також враховує, що подальша реалізація конфіскованого майна позивача поза межами виконавчого провадження суперечить положенням закону в частині визначення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження, що являє собою сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Законі №606-XIV, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених законом.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "17" листопада 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: Є.М. Мацький

С.М. Шевчук

Повне судове рішення складено "03" квітня 2018 р.