Справа № 127/27161/17
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/27161/17

Головуючий у 1-й інстанції: Гуменюк К.П.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

04 квітня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області) в якому просив визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо відмови включити в його заробітну плату при обчисленні пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми грошового забезпечення за липень 2017 року, матеріальної допомоги на оздоровлення до відпусток, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані відпустки та вихідної допомоги при звільненні, а також зобов'язати відповідача нарахувати та виплачувати йому пенсію з 13.07.2017 року з врахуванням зазначених вище складових грошового забезпечення.

Позов мотивований тим, що з 13.07.2017 року позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Однак при розрахунку пенсії до складу його грошового забезпечення не були включені такі одноразові виплати як матеріальні допомоги для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, компенсації за невикористані відпустки та вихідну допомогу при звільненні. Оскільки з вищезазначених виплат позивачем, сплачений єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, останній вважає, що ці складові повинні бути враховані при призначенні пенсії.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2018 року позов задоволено: визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо відмови включити в заробітну плату при обчисленні ОСОБА_2 пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми грошового забезпечення за липень 2017 року, матеріальної допомоги на оздоровлення до відпусток, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані відпустки та вихідної допомоги при звільненні; зобов'язано ГУ ПФУ у Вінницькій області нарахувати та виплачувати ОСОБА_2 пенсію з 13.07.2017 року і в подальшому, включивши до грошового забезпечення (заробітної плати), з якої нараховується пенсія, суми грошового забезпечення за липень 2017 року, матеріальної допомоги на оздоровлення до відпусток, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані відпустки та вихідної допомоги при звільненні, відповідно до довідки Офісу великих платників податків ДФС України від 05.10.2017 року № 263/14/28/10-05-02-15 та довідки Офісу великих платників податків ДФС України від 05.10.2017 № 262/14/28/10-05-0238.

Не погоджуючись з вказаною постановою відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив її в апеляційному порядку.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що для врахування до складу грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію позивачу, таких видів грошового забезпечення, як одноразові матеріальні допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсація за невикористані відпустки та вихідна допомога при звільненні немає законних підстав, оскільки перелік видів грошового забезпечення, які враховуються при призначенні пенсії, визначений постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року та відповідає положенням ч. 3 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" є вичерпним, це: оклад за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премія, фактично отримувані особою. А тому матеріальні допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсація за невикористані відпустки та вихідна допомога при звільненні не можуть враховуватись при обчисленні розміру пенсії, навіть якщо з них було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки дані виплати не відносяться до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а є одноразовими (щорічними).

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 13 травня 2015 № 4рп/2015 надано тлумачення положень частини третьої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до якого перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, який включає надбавки, доплати, підвищення, є вичерпним. При цьому, суд зазначив про єдиний підхід законодавця до визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються при призначенні пенсій (стаття 43 Закону), так і при перерахунку раніше призначених пенсій (стаття 63 Закону).

19.03.2018 року на адресу Вінницького апеляційного адміністративного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, доводи викладені у ньому, аналогічні доводам позовної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами по справі не заперечується наступне:

ОСОБА_2 з 13.07.2017 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 60% відповідних сум грошового забезпечення згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, № 2262-ХІІ.

Між тим, при обчисленні пенсії позивачу відповідачем не були враховані такі складові грошового забезпечення, як матеріальна допомога на оздоровлення до відпусток, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, з яких утримувалися страхові внески, а також компенсація за невикористану відпустку та одноразова грошова допомога при звільненні.

Так, відповідно до довідки, виданої начальником управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності, ОСОБА_2 в липні 2017 року нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення - 78 220,66 грн. та компенсацію за невикористанні відпустки - 2523,25 грн. На компенсацію було нараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

В жовтні 2017 представник позивача звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області з заявою про перерахунок пенсії останньому, з врахуванням вищезазначених складових.

Проте, листом від 31 жовтня 2017 року відповідач відмовив позивачу в здійсненні такого перерахунку, посилаючись на те, що згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до додаткового грошового забезпечення належать лише щомісячні надбавки, доплати, підвищення та премії.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна допомога на оздоровлення до відпусток, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, з яких утримувалися страхові внески, а також компенсація за невикористану відпустку та одноразова грошова допомога, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Колегія суддів часткового погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходить зі слідуючого.

Відповідно до ч.1 ст.43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон №2262-XII) пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Частиною третьою статті 43 Закону №2262-XII передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року- страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 41 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про згальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) передбачено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування"-максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Згідно з пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" №393 від 17.07.1992 року пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Частиною першою статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон №2011-ХІІ) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

З частини другої цієї статті слідує, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №1294 від 07.11.2007 року упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток №25 до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №1294 від 07.11.2007 року) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов'язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону №2011-ХІІ, а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом №2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №1294 від 07.11.2007 року та Інструкцією.

Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).

Таким чином, зазначені вище виплати є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20.12.1991 року відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Матеріалами справи підтверджено нарахування позивачу матерільних допомог та компенсації за невикористані відпустки, з яких сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

А отже колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність відмови відповідача у проведенні позивачу перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та компенсації за невикористану відпустку, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню з моменту виникнення у позивача права на пенсію.

Висновки суду першої інстанції в цій частині відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 20.10.2015 року у справа №21-2942а15 та від 10 березня 2015 року у справі № 21-70а15, а також Верховного Суду у справах № 761/28228/15-а (постанова від 06.02.2018 року), № 346/2949/17 (постанова від 20.02.2018 року) та № 522/9660/16-а (постанова від 28.02.2018 року).

Посилання відповідача на рішення Конституційного Суду України від 13 травня 2015 № 4рп/2015, яким надано тлумачення положень частини третьої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є безпідставним, оскільки стосується перерахунку пенсій у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

У даній справі ж оскаржується неправомірність дій пенсійного органу при призначені пенсії щодо неврахування всіх складових грошового утримання, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Тлумачення переліку нових після призначення пенсії щомісячних додаткових видів грошового забезпечення не є тлумаченням додаткових видів грошового забезпечення взагалі.

Водночас, стосовно одноразової грошової допомоги при звільненні колегія суддів вказує на наступне.

Статтею 15 Закону № 2011-ХІІ, як і статтею 9 Закону № 2262-XII, визначено, що військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

За змістом пункту 17 статті 11 Закону № 1058-IV військовослужбовці підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню.

Частиною другою статті 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених, зокрема, у пункті 17 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Також, Закон України від 26.06.1997р. № 400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» визначає порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 4 частини першої статті 1 цього Закону визначено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є, зокрема, військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що військовослужбовці підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, тому мають сплачувати страхові внески та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з суми сукупного оподатковуваного доходу, обчисленого відповідно до законодавства України.

Частина третя статті 43 Закону № 2262-XII не містить положень про включення до грошового забезпечення такої виплати, як одноразова грошова допомога при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені статтею 15 Закону № 2011-ХІІ та статтею 9 Закону № 2262-XII, які пов'язані зі звільненням особи зі служби.

Таким чином, хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, однак має інше правове призначення, не пов'язана з виконанням позивачем своїх службових обов'язків та отриманням за це грошової допомоги, а пов'язана саме з фактом звільнення зі служби.

Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні не входить до складу грошового забезпечення, яке повинне враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема- військовослужбовців.

Аналогічна правова позиція щодо зарахування розміру одноразової грошової допомоги при звільненні до грошового забезпечення, вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 12.09.2017р. (справа №812/6733/13) та Верховним Судом у постановах від 06.02.2018р. (справа №761/28228/15-а) та від 28.02.2018 року (справа № 522/9660/16-а).

Необхідно зазначити, що як слідує із довідки, виданої начальником управління фінансування бухгалтерського обліку та звітності головним бухгалтером ОСОБА_3, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на одноразорву грошову допомогу при звільненні, що виплачена позивачу, не нараховувався.

Зазначені обставини та положення законів, судом першої інстанції не враховано, що призвело до постановлення частково необґрунтованого рішення.

Окрім того, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо проведення перерахунку та виплати пенсії в подальшому та зазначає, що заявлений позов в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки такі позовні вимоги суперечать змісту законодавства, зважаючи на те,що судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання, а не обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин. Тому в задоволенні позову в цій частині позивачу слід відмовити.

За змістом частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не повно встановив обставини у справі, його висновки частково не відповідають обставинам справи, а судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, що підтверджується доводами апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325,328,329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо непроведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористані відпустки.

Зобов'язати Головне Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з урахуванням складових грошового забезпечення з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а саме: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористані відпустки та здійснити доплату з урахуванням виплачених сум з 15 липня 2017 року.

В решті позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.