Справа № 809/425/18
Суддя: Грицюк П.П.
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2018 р. справа № 809/425/18

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Грицюк П.П., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася до суду з позовом до Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі-відповідач) про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.03.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) (а.с. 1-2).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно не враховано спеціальний стаж роботи за період з 08.08.1988 року по 10.10.1991 року здобутий в Спеціалізованому санаторному піонертаборі ім. О.Кошового, на посаді медичної сестри першого медичного відділення та відмовлено у призначенні пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вважає, що у неї станом на вересень 2017 року наявний стаж в галузі охорони здоровя становить 29 років 1 місяць, а тому вона має право на призначення пенсії за вислугу років..

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, що надійшов на адресу суду 19.03.2018 року, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи (а.с.20-23). Зокрема, просив суд в задоволенні позову відмовити, з урахуванням тієї обставини, що період роботи з 08.08.1998 року по 10.10.1991 року на посаді медичної сестри першого медичного відділення в Спеціалізованому санаторному піонертаборі ім. О. Кошового не зараховується до спеціального стажу роботи оскільки в Переліку закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, що затверджений постановою КМУ від 04.11.1993 року № 909, дана посада в такому закладі в переліку не зазначена. Тобто, Спеціалізований санаторний піонертабір ім. О.Кошового не визначений у вищенаведеному Переліку.

23.03.2018 року відповідачем виконано вимоги ухвали суду від 06.023.2018 року та надано суду належним чином засвідчені копії витребуваних документів.

Відповідно до ч.3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.

ОСОБА_1 у вересні 2017 року звернулась до Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Косівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області прийняло 28.12.2017 року рішення № 1000 про відмову ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, у призначенні пенсії, оскільки станом з 01.04.2017 року по 31.03.2018 року необхідно не менше 26 років 6 місяців спеціального стажу, а зарахований спеціальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 25 років 11 місяців, що є меншим, ніж передбачено законодавством (а.с.38).

Листом від 06.02.2018 року № 490/03 за підписом заступника начальника Косівського ОУПФ України позивачу повідомлено, що спеціальний стаж роботи відповідно до пункту «е» ст.55 становить станом на 11.10.2017 року 25 років 11 місяців 13 днів, що не дає права на призначення пенсії за вислугу років (а.с. 21-22).

Відповідно до частини першої статті 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок).

За приписами п. 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Вказаним додатком встановлено форму заяви, з якою має звертатися особа, яка просить про призначення/перерахунок її пенсії.

Згідно з п. 4.3. Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший.

Таким чином, в органу Пенсійного фонду виникає обов'язок прийняти рішення за наслідками розгляду заяви особи, яка складена у формі, встановленій вказаним Порядком.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з пунктом 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

За правилами ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсія за вислугу років відноситься до трудових пенсій.

Статтею 3 Закону передбачено, що право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів (далі іменуються - підприємства та організації, якщо не обумовлено інше), - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Статтею 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Пунктом «е» статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту.

Згідно з розділом 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) наступних закладів охорони здоров'я: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Таким чином, в зазначених закладах і установах, в тому числі, санаторно-курортних закладах, право на призначення пенсії за вислугу років мають право: лікарі та середній медичний персонал.

Відповідно до приміток 2 і 3 до названого Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від відомчої належності закладів і установ; робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Так, згідно Положення про порядок нарахування стажу для призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти та охорони здоровя, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 року №1397, було передбачено, що в стаж роботи лікарів та інших працівників охорони здоровя, крім роботи вказаної в пункті 1 цього Положення, зараховується: робота по спеціальності в будинках відпочинку, піонерських таборах і курортних пансіонатах та ін.

Згідно із статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 08.08.1988 року прийнята на посаду медсестри в перше медичне відділення Спеціалізованого санаторного піонертабору ім. О.Кошового та 10.10.1991 року ОСОБА_1 звільнена за власним бажанням. Дані обставини підтверджені копією трудової книжки АТ-V № 6680301 (а.с.13-16).

Крім того, відповідно до довідки № 146 виданої 20.10.2017 року ОСОБА_1, у звязку з реорганізацією Спеціалізований санаторний піонертабір ім. О.Кошового 01.09.1988 року переіменовано в Обєднання спеціалізованих санаторних піонерський таборів ім. О.Кошового. Обєднання спеціалізованих санаторних піонерський таборів ім. О.Кошового рішенням Євпаторського міськвиконкому № 119/5 від 12.03.1993 року переіменовано в Дитячий санаторний комплекс «Прометей». Дитячий санаторний комплекс «Прометей» з 01.01.1996 року увійшов в склад Закритого акціонерного товариства «Волна» (а.с. 18).

Слід зазначити, що ЗАТ «Волна» 26.12.2017 року видано довідку за № 25-12 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що її заробітна плата, яка враховується при нарахуванні пенсії, склала 8841,73 рублі за період з серпня 1988 року по жовтень 1991 року.

На всі виплати нараховані страхові внески в пенсійний фонд. Довідка видана на основі особових рахунків за 1988-1991 року, які знаходяться в архіві ЗАТ «Волна» (а.с. 17).

Відповідач звернув увагу суду у поданому відзиві, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії з мотивів, що посада медичної сестри першого медичного відділення в Спеціалізованому санаторному піонертабір ім. О. Кошового не зазначена в такому закладі у Переліку затвердженого постановою КМУ від 04.11.1993 року № 909.

Суд зазначає, що відповідно до положення пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є два невід'ємних критеріїв для призначення пенсії за вислугу років, а саме: 1) наявність спеціального стажу роботи від 25 до 30 років; 2) посада, що дає право на призначення пенсії повинна бути зазначена у переліку, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку право на призначення пенсії за вислугу років має, в тому числі середній медичний персонал. Посада медичної сестри, відноситься до посад середнього медичного персоналу, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Беручи до уваги те, що Положенням про порядок нарахування стажу для призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти та охорони здоровя, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 року №1397, було передбачено, зарахування роботи по спеціальності в піонерських таборах, а також те, що Переліком, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 04.11.1993 р. № 909 передбачено можливість зарахування до стажу роботи за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше чинного законодавства до спеціального стажу необхідно зарахувати період роботи на посаді медичної сестри до 1992 року.

Крім того, відповідно до пункту 1 Загального Положення про санаторно-курортний заклад Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2001 р. N 805, Санаторно-курортний заклад - це заклад охорони здоров'я, що забезпечує надання громадянам послуг лікувального, профілактичного та реабілітаційного характеру з використанням природних лікувальних ресурсів курортів (лікувальних грязей та озокериту, мінеральних та термальних вод, ропи лиманів та озер, природних комплексів із сприятливими для лікування умовами тощо) та із застосуванням фізіотерапевтичних методів, дієтотерапії, лікувальної фізкультури та інших методів санаторно-курортного лікування.

При цьому, відповідно до підпункту 1.4 пункту 1 Переліку закладів охорони здоров'я Затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я України 28.10.2002 N 385 та Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 листопада 2002 р. за N 892/7180 до санаторно-курортних закладів, серед інших, відноситься санаторій (у т.ч. дитячий, однопрофільний, багатопрофільний, спеціалізований).

Враховуючи вищезазначене, період роботи позивача за спеціальністю в Спеціалізованому санаторному піонертаборі ім. О. Кошового з 08.08.1988 року по 10.10.1991 року слід зарахувати до спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, судом встановлено, що в період з 08.08.1988 року по 10.1.01991 року ОСОБА_1 працювала на посаді медичної сестри першого медичного відділення Спеціалізованого санаторного піонертабору ім. О. Кошового, що в сукупності з іншим відповідним трудовим стажем позивача, відносно якого немає спору, дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

На підставі встановлених обставин справи суд дійшов висновку про те, що Косівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області неправомірно відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Згідно вимог частини 1 статті 139 КАС України підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Косівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з дня звернення за пенсією.

Стягнути з Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), сплачений судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, вул. Гнатюка, 2, смт. Верховина, Івано-Франківська область, 78700;

Косівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області: () вул. Незалежності, 26-А, м. Косів, Косівський район, Івано-Франківська область, 78600.

Суддя /підпис/ ОСОБА_2