Справа № 826/7130/16
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 березня 2018 року № 826/7130/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомСуб'єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві
проскасування рішень,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Суб'єкт підприємницької діяльності - ОСОБА_1 (далі - СПД - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 18.06.2014 № , скасування рішень про застосування фінансових санкцій від 20.03.2014 № 000009/26-52-17-01/ та № 000010/26-52-17-01/.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2016 року суддею Літвіновою А.В. відкрито провадження по справі № 826/7130/16, закінчено підготовче провадження у справі, та призначено справу до судового розгляду.

07 серпня 2017 року у судовому засіданні на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2017р. №6159 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» та згідно з п. 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010р. №30 (у редакції рішення Ради суддів України від 02.04.2015р. №25), адміністративну справу №826/7130/16 повторно розподілено на суддю Амельохіна В.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року суддею Амельохіним В.В. справу № 826/7130/16 прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення про застосування фінансових санкцій від 20.03.2014 № 000009/26-52-17-01/ та № 000010/26-52-17-01/ є протиправними та незаконними, а також безпідставними та недоведеними, оскільки рішеннями Деснянського районного суду м. Києва від 15.05.2014 року та 23.04.2014 року встановлено відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

У той же час, щодо податкового повідомлення-рішення від 18.06.2014 № позивач зазначає, що у 2010-2012 роках він не проводив розрахункових операцій та не здійснював роздрібну торгівлю в неспеціалізованих магазинах, а тому застосування до нього штрафних санкцій у п'ятикратному розмірі є протизаконно. При цьому, позивач зазначив, що у вказані роки позивач займався розповсюдженням преси і усі рахунки проводилися у безготівковій формі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні, обґрунтовуючи тим, що оскаржувані податкове повідомлення-рішення та рішення про застосування фінансових санкцій прийняті на підставі та у відповідності до норм податкового законодавства.

13.11.2017 року у судовому засіданні на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Таким чином, справа розглядається з урахуванням положень пункту 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши подані документи та матеріали, враховуючи пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

21 лютого 2014 року ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 за період з 01.10.2010 року по 31.12.2012 року, за результатами якої складено Акт № 541/26-52-17-01.

Висновками вказаного Акту встановлено порушення вимог:

- п.п. 291.5.1 « 3» п.291.5 ст. 291 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI із змінами та доповненнями (здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями на прощенній системі оподаткування);

- п. 8 статті 4 Указу Президента України від 03.07.98р. № 727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» в редакції Указу Президента України від 28.06.99р. №746/99 зі змінами та доповненнями, пункт 1 «Порядку ведення Книги обліку доходів та витрат», затвердженого Постановою КМУ від 26.09.2001р. за № 1269, в 2011 році не вівся облік доходів та витрат в книзі обліку доходів та витрат за формою № 10;

- п. 1 та п. 5 ст. 3 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ФОП здійснював розрахункові операції без використання книги обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок;

- п. 2.6 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15.12.2004р за № 637 ФОП ОСОБА_1 не оприбуткована торгова виручка (книга обліку доходів і витрат за 2011р не надано на перевірку), яку ведуть фізичні особи-підприємці на загальну суму 49172,00грн (а саме: в сумі - 49 116, 00 грн. за 2011р. та в сумі 56, 00грн. на момент перевірки 10.02.2014р);

- п. 9 ст. 9 Закону України від 01 червня 2000 року №1775-111 «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» зі змінами та доповненнями, здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями в пляшках та на розлив, без акцизних марок та без придбання ліцензій на право здійснення даної торгівлі;

- ст. 15 та ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 року за № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (із змінами та доповненнями) - здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями в пляшках та на розлив, без придбання ліцензій на право здійснення даної торгівлі;

- ст. 11 Закону України від 19.12.1995 року за № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (із змінами та доповненнями) - здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями в пляшках та на розлив, без акцизних марок.

За результатами проведеної перевірки ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві винесено:

- податкове повідомлення - рішення від 20.03.2014 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення п. 2.6 Положення Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15.12.2004р за № 637 в розмірі 245 860, 00грн. (5х49172,00грн.) відповідно до абз. 3 ст. 1 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

- рішення від 20.03.2014 року № 000009/26-52-17-01/ про застосування штрафних санкцій в розмірі 8 500, 00 грн. за порушення ст. 11 Закону України від 19.12.1995 року за № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (із змінами та доповненнями) (реалізація фальсифікованих алкогольних напоїв без марок акцизного збору встановленого зразка);

- рішення від 20.03.2014 року № 000010/26-52-17-01/ про застосування штрафних санкцій в розмірі 1 700, 00 грн. за порушення ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року за № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (із змінами та доповненнями) (здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями в пляшках та на розлив, без акцизних марок).

За результатами адміністративного оскарження вказаних вище рішень, ГУ Міндоходів у м. Києві рішенням від 05.06.2014 року № 1203/К/26-15-10-09-25 скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 03.04.2014 б/н (вх.№2736/К від 07.04.2014) - задовольнило частково, якою:

- залишено без змін рішення ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про застосування штрафних санкцій від 20.03.2014 №000009/26-52-17-01/, №000010/26-52-17-01/;

- скасовано податкове повідомлення - рішення ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 20.03.2014 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Вказаним рішенням, ГУ Міндоходів у м. Києві також зобов'язало ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у Києві винести податкове повідомлення - рішення про застосовування штрафних (фінансових) санкцій за порушення п. 2.6 Положення № 637 відповідно до вимог чинного законодавства.

18.06.2014 року ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у Києві прийнято податкове повідомлення - рішення № про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення п. 2.6 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15.12.2004р за № 637 в розмірі 245 860, 00грн. (5х49172,00грн.).

Незгода з вказаними рішеннями відповідача обумовила звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).

Відповідно до вимог статті 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно частини 1 статті 17 Закону № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

При цьому, відповідно до абзацу 5 частини 2 статті 17 зазначеного Закону, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000 гривень.

У той же час, статтею 1 Закону № 481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до абзацу третього частини 4 статті 11 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Статтею 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 8500 гривень (абзац 14 частина друга).

За правилами підпункту 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно з підпункту 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 ПК України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Відповідно до пункту 226.1, пункту 226.9 статті 226 Податкового кодексу України в разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.

При цьому зберігання та реалізація алкогольних напоїв за наявності марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці або на іншій тарі згідно із законодавством розповсюджується на продаж повної (невідкоркованої) пляшки або іншої тари з алкогольним напоєм, натомість у разі реалізації у закладах алкогольних напоїв на розлив чинним законодавством не вимагається збереження марки акцизного податку на такій пляшці або іншій тарі.

Таким чином, аналіз вказаних вище норм свідчить про те, що у разі наявності в суб'єктів господарювання ліцензії на провадження оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, на останніх не покладено обов'язку зберігати розірвані марки акцизного податку після відкупорювання (розкривання) товару, адже очевидно, що в силу мети маркування і технології наклеювання марок акцизного податку відкривання відповідної пляшки або іншої тари для реалізації алкогольних напоїв на розлив виключає збереження марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці або на іншій тарі.

Вказана позиція підтверджується Верховним судом в рішенні від 27 лютого 2018 року справа №814/3690/15.

У той же, час при вирішені позовних вимог щодо скасування рішень про застосування фінансових санкцій від 20.03.2014 № 000009/26-52-17-01/ та № 000010/26-52-17-01/, зазначає наступне.

Згідно свідоцтва платника податку НОМЕР_3 СПД - ОСОБА_1 з 01.01.2012 року перебував на спрощеній системі оподаткування зі ставкою єдиного податку 20%.

Згідно вказаного Свідоцтва, видави господарської діяльності позивача є : 60.24.0 Діяльність автомобільного вантажного транспорту; 51.19.0 Посередництво в торгівлі товарами широкого асортименту; 52.11.0 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту.

Фактичне місце проведення господарської діяльності СПД - ОСОБА_1: АДРЕСА_1 місце 13-14 кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що підтверджується договором оренди від 01.10.2013 року № 12-13-14.

Як встановлено з Акту перевірки № 541/26-52-17-01 від 21.02.2014 року, контролюючим органом за результатами перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 за період з 01.10.2010 року по 31.12.2012 року встановлено, зокрема порушення:

- п.п. 291.5.1 « 3» п.291.5 ст. 291 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI із змінами та доповненнями (здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями на прощенній системі оподаткування);

- ст. 15 та ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 року за № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (із змінами та доповненнями) - здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями в пляшках та на розлив, без придбання ліцензій на право здійснення даної торгівлі;

- ст. 11 Закону України від 19.12.1995 року за № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (із змінами та доповненнями) - здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями в пляшках та на розлив, без акцизних марок.

Тобто, відповідачем встановлено, що позивач перебуваючи на спрощеній системі оподаткування здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями в пляшках та на розлив, без придбання ліцензій на право здійснення даної торгівлі та в пляшках та на розлив, без акцизних марок.

Такого висновку відповідач дійшов на підставі Акту перевірки № 9/26-52-17-01 від 10.02.2014 року, за результатами виходу на місце здійснення діяльності позивача в кафе яке знаходиться за адресою: м. Київ, прт. Маяковського, 63/12, та проведення перевірки, щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу, та виявлено факт реалізації алкогольних напоїв в пляшках та на розлив.

Згідно вказаного Акту перевіряючими було зроблено контрольну закупівлю на загальну суму 56,00 грн. (200гр. алкогольного напою на розлив, без позначки виробника та акцизної марки «Хреновуха» в сумі 20грн. за 100 гр. та дві баночки безалкогольного напою «Сосо-Соlа» 0,25гр. в сумі 8, 00 грн. за баночку).

За результатами перевірки встановлено порушення:

- п. 1 та п. 5 ст. 3 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ФОП здійснював розрахункові операції без використання реєстраторів розрахункових операцій та книги обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок;

- п. 2.6 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15.12.2004р за № 637 ФОП ОСОБА_1 не оприбуткована торгова виручка в книзі обліку доходів і витрат (не надано на перевірку), яку ведуть фізичні особи-підприємці, на загальну суму 49 172,00грн (а саме: в сумі - 49 116, 00 грн. за 2011р. та в сумі 56, 00 грн. - на момент перевірки 10.03.2014р);

- ст. 11 Закону України від 19.12.1995 року за № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (із змінами та доповненнями) - здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями на розлив, без акцизних марок.

Матеріалами вказаної справи також встановлено, що 01.04.2014 року відповідачем щодо позивача було складено Протоколи про адміністративне правопорушення № 12, № 13, відповідно до яких останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП, а саме за:

- здійснення торгівлю алкогольними напоями в пляшках та на розлив без акцизних марок, чим порушив вимоги ст. 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів";

- здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями в пляшках та на розлив без придбання ліцензії на право здійснення даної торгівлі.

Вказані протоколи відповідачем було передано до суду для прийняття рішення, в порядку ст. 257 Кодексу про адміністративні правопорушення.

Постановами Деснянського районного суду м. Києва від 23.04.2014 року по справі 754/5844/14-п (номер провадження 3/754/1645/14) та від 15.05.2014 року по справі 754/5845/14-п (номер провадження 3/754/1646/14) - провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КпАП України закрито у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

Згідно відміток суду, вказані постанови не оскаржувалися та набрали законної сили.

Зазначені постанови судом обґрунтовано тим, що «…єдиним доказом наявності адміністративного правопорушення та вини ОСОБА_1 є Акт про результати перевірки від 21.02.2014 року.

Але даний Акт не може бути беззаперечним доказом наявності факту адміністративного правопорушення та вини ОСОБА_1 у його вчиненні, оскільки вказаним Актом лише виявлено порушення вимог Податкового кодексу України.

Отже, сам по собі Акт перевірки не свідчить про порушення ОСОБА_1, як приватним підприємцем, правил торгівлі алкогольними напоями, а інших доказів його вини у вчиненні правопорушення, в матеріалах справи немає….».

Відповідно до ч. 6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Виходячи зі змісту статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності за порушення вказаного Закону лише у разі порушення його норм, тобто у разі наявності вини.

Таким чином, враховуючи викладене вище, та той факт, що постановами Деснянського районного суду м. Києва встановлено відсутність вини позивача у вчинені дій, передбачених ст. 11, ст. 15 та ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 року за № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (із змінами та доповненнями), суд приходить до переконання про відсутність підстав для застосування до позивача фінансових санкцій, у зв'язку з чим рішення про застосування фінансових санкцій від 20.03.2014 № 000009/26-52-17-01/ та № 000010/26-52-17-01/ підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Щодо вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення від 18.06.2014 № , суд зазначає.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг регулює Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07. 1995 року № 265/95-ВР (із змінами та доповненнями на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №265/95).

Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону № 265/95-ВР суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно зі ст. 6 Закону № 265/95-ВР облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Відповідно до положень пункту 4 Указу Президента України від 03 липня 1998 року №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (чинного на час виникнення спірних відносин) спрощена система оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва може застосовуватися поряд з діючою системою оподаткування, обліку та звітності, передбаченою законодавством, на вибір суб'єкта малого підприємництва. Форма книги обліку доходів та витрат, що підлягають оподаткуванню відповідно до цього Указу, і порядок її ведення суб'єктами малого підприємництва, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються Державною податковою адміністрацією України.

Порядком ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого Постановою КМУ від 26.09.2001р. №1269, передбачено, що книга обліку доходів і витрат ведеться суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), а також особами, які мають пільговий торговий патент для продажу товарів (крім підакцизних) (надання послуг) відповідно до законодавства з питань патентування деяких видів підприємницької діяльності, якщо такі особи не є платниками податку на додану вартість згідно із законодавством.

Зазначеним вище Порядком передбачено, що суб'єктами підприємницької діяльності до книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису, дата здійснення операції, пов'язаної з проведеними витратами або отриманим доходом, сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника, сума вартості товарів, отриманих для їх продажу, сума виручки від продажу товарів (надання послуг) - з підсумком за день (п. 5 вказаного Порядку).

Згідно п. 8 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29.10.1999 № 599 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за № 752/4045, (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених господарських і фінансових операцій платник єдиного податку веде Книгу обліку доходів і витрат згідно із додатком № 10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.93 № 12 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.06.93 за № 64. При цьому обов'язковому заповненню підлягають лише графи «період обліку», «витрати на виробництво продукції», «сума виручки (доходу)», «чистий доход».

Матеріали справи свідчать, що податковий орган при прийнятті спірного рішення про застосування штрафних санкцій до позивача виходив з того, що записи щодо обліку товару в Книзі обліку доходів і витрат були відсутні, тобто позивачем в 2011 році не вівся облік доходів і витрат у вказаній книзі.

Однак, аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що обов'язок ведення обліку товарних запасів не міг бути покладений на фізичних осіб-підприємців, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування відповідно до Указу Президента України від 03 липня 1998 року №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (чинного на час виникнення спірних відносин).

Такий обов'язок виникав у фізичних осіб-підприємців, які перебували на загальній системі оподаткування, відповідно до вимог пункту 12 статті 3 та статті 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

У той же час, суд зазначає, що з наданої до суду копії Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності протягом календарного року (2011 року) за формою № 10 до Інструкції про прибутковий податок громадян, позивачем вказана Книга велася з дотриманням вимог законодавства чинного на той період.

При цьому, суд також звертає увагу, що згідно наявних в матеріалах справи копій виписок по рахунку № 4279 ОСОБА_1 за періоди з 01.10.2010 року по 31.12.2010 року; з 01.01.2011 року по 31.03.2011 року; з 01.04.2011 року по 30.06.2011 року; з 01.07.2011 року по 30.12.2011 року; з 01.01.2012 року по 30.06.2012 року; з 01.07.2012 року по 31.12.2012 року, вбачається, що позивач здійснював діяльність по доставці засобів масової інформації (газети, журнали), використовуючи форму розрахунку - безготівкову.

У той же час, як зазначено в Акті перевірки, здійснення позивачем діяльності у сфері роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, безалкогольними напоями та пивом у період з 01.10.2010 року по 31.12.2012 року за адресою АДРЕСА_1 місце 13-14 кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», не відповідає дійсності та спростовується наданою копією договору оренди від 01.10.2013 року № 12-13-14 та копією акту приймання-передачі приміщення від 01.112013 року за вказаною адресою в оренду. Тобто, вказані докази свідчать проте, що здійснення вказаної діяльності, позивачем було почато після оренди відповідного приміщення.

За вказаних обставин, суд погоджується з твердженням позивача, що у перевіряємий період (з 01.10.2010 року по 31.12.2012 року) останній не проводив готівкових порахунків та не здійснював роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

Суд також зазначає, що відповідно до п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (зі змінами та доповненнями) від 12 червня 1995 року № 436/95 (далі - Указ Президента №436/95) встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу.

Відповідно до абзацу 3 цієї ж статті за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки до суб'єктів господарювання, перелічених у пункті 1 Указу Президента №436/95, застосовується штраф у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми.

Як було зазначено вище, до позивача за порушення п. 2.6 Положення № 637 застосовано штрафні (фінансові) санкцій в розмірі 245 860, 00грн. (5х49172,00грн.), тобто за не оприбуткування торгової виручки (книга обліку доходів і витрат за 2011р не надано на перевірку), яку ведуть фізичні особи-підприємці на загальну суму 49 172, 00 грн.

Згідно розрахунку наданого представником відповідача, останній при розрахунку суми штрафні (фінансові) санкцій виходив з того, що позивачем не оприбуткована торгова виручка на загальну суму 49 172, 00 грн. за 2011 рік та 56, 00 грн. за 2014 рік (згідно Акту перевірки від 10.02.2014 року).

У той же час, сума 49 172, 00 грн. відповідачами взята за результатами перевіряємого періоду, а сума 56, 00 грн. за 2014 рік, тобто в за рік який не охоплювався перевіркою.

За вказаних обставин, суд бере до уваги рішення ГУ Міндоходів у м. Києві від 05.06.2014 року № 1203/К/26-15-10-09-25, яким було вказано ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у Києві на вказаний факт та зобов'язано винести нове податкове повідомлення - рішення про застосовування штрафних (фінансових) санкцій за порушення п. 2.6 Положення № 637 відповідно до вимог чинного законодавств, з урахуванням періоду перевірки, чого останнім зроблено не було.

А тому, враховуючи викладене вище, суд приходить до переконання про протиправність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення від 18.06.2014 року № , та у необхідності його скасування.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності своїх рішень.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Суб'єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві рішень про застосування фінансових санкцій від 20 березня 2014 року № 000009/26-52-17-01/ та № 000010/26-52-17-01/.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 18 червня 2014 року № .

4 Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС на користь Суб'єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 560 (дві тисячі п'ятсот шістдесят) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін