Справа № 711/28/18
Суддя: Позарецька С. М.
Дата ухвалення: 2018-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/28/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2018 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції в м. Черкаси лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції в м. Черкаси лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії БР №232598 від 24 грудня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що 24 грудня 2017 року о 10-15 інспектор Бондаренко П.О. зупинив водія ОСОБА_1 за адресою: м. Черкаси, вул. Г.Момота, 1 та звинуватив його у тому, що він, нібито, здійснив розворот ближче 10 метрів від пішохідного переходу. Також, 24.12.2017р. о 10-15, за тією ж адресою: по вул. Г.Момота, 1 інспектор Бондаренко П.О. виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, не надавши докази правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі та без з»ясування усіх обставин справи.

Позивач вважає, що інспектор Бондаренко П.О. незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, а повинен був це зробити за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи, чим порушив права ОСОБА_1: не дав останньому скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі; інспектор проігнорував вимоги ч.2 ст. 33 КУпАП; розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об»єктивного з»ясування обставин справи; без будь-якої підготовки до розгляду справи, інспектор виніс постанову; не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, чим порушив норми ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Таким чином, позивач просить суд, - скасувати постанову інспектора Бондаренко П.О. серія БР №232598 від 24.12.2017р. про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП.

Позивачем була подана заява про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Крім того, подано клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору, посилаючись на ст. 288 КУпАП та постанову №2 Пленуму ВСУ від 23.01.2015р.

Ухвалою суду від 24.01.2018р. відкрито провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження, без проведення судового засідання та виклику учасників справи. Від учасників справи заперечень проти такого порядку розгляду справи не надходило.

Відповідачем інспектором роти №3 БУПП у м. Черкаси ОСОБА_2 надано письмовий відзив на позову заяву та докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач не скористався своїм правом надати відповідь на відзив, враховуючи, що відповідачем такий відзив був направлений на ім»я позивача 14.02.2018р., що підтверджуються даними списку №52 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих та списку №342 від 16.02.2018р. Крім того, за даними пошуку відправлень «Укрпошта», ОСОБА_1 особисто отримав відзив з додатками 02.03.2018р.

Беручи до уваги зміст норм ст.ст. 171, 257 КАС України та відсутність клопотань сторін про розгляд справи в судовому засіданні за їх участю, суддя вважає за можливе розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без виклику учасників справи, з урахуванням особливостей, визначених статтею 286 КАС України.

Вивчивши доводи позовної заяви, додані до неї документи та докази, а також доводи відповідача, викладені у відзиві на позов із наданими доказами, суддя встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З постанови серії БР №232598 від 24 грудня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 24 грудня 2017 року о 10 год.15 хв. у м. Черкаси, керуючи автомобілем Нісан Х Трек, номерний знак СА 6957АХ, по вул. Г.Момота здійснив розворот ближче ніж 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п. 10.7 «г`» ПДР, за що встановлена адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до п. 10.7 «г`» ПДР, - розворот забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадку дозволеного розвороту на перехресті.

Адміністративним правопорушенням на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП є порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, необладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди. Також за вчинення таких правопорушень передбачена відповідальність - накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обовязки і відповідальність субєктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, обєднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобовязані, у тому числі, знати і неухильно дотримуватися вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.1 зазначених правил встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із нормами статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обовязку доведення, суддя прийшов до висновку про доведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому, не відповідають дійсності твердження позивача про те, що він не порушував ПДР України. На думку судді, відповідачем, як субєктом владних повноважень, доведено факт вчинення позивачем правопорушення та надано беззаперечні та неспростовні докази цього.

Крім того, згідно за п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, в т.ч. передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Відповідно до положень п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Слід зазначити, що Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст.258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення. При цьому, не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Безпідставними є доводи позивача про те, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення, йому, в порушення вимог ст. 279 КУпАП, інспектором не було розяснено прав та обовязків, оскільки це спростовується даними відеозапису, який фіксував факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення та весь процес оформлення адміністративного правопорушення, які досліджені суддею, шляхом перегляду, під час вирішення даного спору.

Крім того, суддею встановлено, що ОСОБА_1 інспектором були роз»яснені норми статті 63 Конституції України, положення про права та обов»язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Також, ОСОБА_1 не було заявлено жодного клопотання процесуального характеру, яке б підлягало розгляду. Фактично його клопотання полягало в тому, що він не визнає свою провину у вчиненні правопорушення. ОСОБА_1 була оголошена постанова, яка ним і отримана, про що свідчить його особистий підпис.

Щодо обєктивної сторони адміністративного правопорушення, характерними є ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника. До них належать діяння (дія чи бездіяльність), їх шкідливі наслідки, причинний звязок між діяннями і наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку. Основною і обовязковою ознакою обєктивної сторони є протиправне діяння, відсутність якого виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення. Всі інші ознаки мають факультативний характер.

Як вбачається з постанови серії БР №232598 від 24.12.2017 року про адміністративне правопорушення та з відеозапису, - обєктивна сторона вчиненого позивачем правопорушення полягає у тому, що 24.12.2017 року у м. Черкаси, позивач, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив розворот ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п.10.7 (Ґ) ПДР, за що встановлена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП, що змогло би спричинити створення аварійної обстановки, тобто примусити інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вживати інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладанні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що обтяжують і помякшують відповідальність, а згідно із ст. 280 КУпАП, посадова особа, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязана зясувати, чи є обставини, що помякшують або обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Під час розгляду справи встановлено, що постановою від 24.12.2017р. на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, накладено стягнення у вигляду штрафу в розмірі 425грн. 00коп.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, суддею не встановлено будь-яких порушень вимог закону при розгляді справи та винесенні постанови БР № 232598 від 24 грудня 2017 року, оскільки міститься логічний виклад обставин вчиненого правопорушення, зокрема, - у ній зазначено, коли, де і ким вчинено правопорушення, викладено суть його вчинення, дотримано інші вимоги, встановлені ст. 283 КпАП України, що свідчить про те, що оскаржувана постанова є законною та порушень з боку інспектора патрульної поліції щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, суддею не вбачається. При цьому, суддя виходить з того, що відповідач під час виявлення, фіксування правопорушення та складання постанови про притягнення позивача до відповідальності діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Слід зазначити, що враховуючи єдність судової практики суду першої інстанції із практикою вищестоящих судів, дане судове рішення винесене з врахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду (справа №660/575/16-а) від 31 січня 2018р., постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2018р. у справі № 368/750/17, ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.01.2017р. (справа №К/800/671/17).

Відповідно до ч. 5 ст. 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Отже, подане позивачем клопотання про звільнення його від сплати судового збору при подачі позову, відповідає нормам чинного законодавства і враховується судом.

На підстав викладеного та, керуючись Конституцією України, ЗУ «Про дорожній рух», ПДРУ, ЗУ «Про Національну поліцію», КУпАП, ст.ст. 5, 6, 8-10, 12, 73-78, 220, 241-246, 250, 257-262, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції в м. Черкаси лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАСУ, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 березня 2018 року.

Головуючий: ОСОБА_3