Справа № 726/182/18
Суддя: Асташев С. А.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/182/18
Провадження №2-а/726/13/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2018 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Асташев С. А., при секретарі Голик В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Чернівцях ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 Ауреловича про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, до інспектора роти № 4 батальйону управління патрульної поліції у м. Чернівці департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 Ауреловича про скасування постанови в справі про адміністративні правопорушення в якому вказує, що постановою АР № 237780 від 14.10.2018 року на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вважає вказану постанову не законною та такою що підлягає скасуванню.

Зазначає, що із вказаної постанови вбачається, що він, керуючи транспортним засобом марки «Хюндай» у м. Чернівці по вул. Героїв Майдану, 40, водій користувався засобами звязку, а саме мобільним телефоном, тримаючи його у руках коло голови, чим порушив п. 2.9. д ПДР України, однак такі відомості не відповідають дійсності, оскільки виносячи постанову про накладення адміністративного стягнення працівник поліції не надав жодного доказу на підтвердження доведеності його вини.

Вказує також, що працівник поліції в порушення вимог чинного законодавства не склав стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення та розглянув справу на місці вчинення правопорушення, що є неприпустимим.

На підставі викладеного, позивач просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення АР № 237780 від 14.10.2018 року.

Відповідач надіслав до суду відзив на позов в якому зазначає, що позивач, 14.10.2018 року близько 14 години 10 хвилин проїжджаючи на патрульному автомобілі по вул. Героїв Майдану, 40 у м. Чернівці побачив як водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Хюндай» користувався засобами звязку, а саме мобільним телефоном, тримаючи його у руках коло голови, чим порушив п. 2.9. д ПДР України. Після зупинки вказаного транспортного засобу, позивачу було розяснено суть вчиненого ним правопорушення, розяснено його права та складено оскаржувану постанову. Зазначає, що вимогами закону не передбачено складання протоколу при розгляді справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху а також розгляд справи за місцем його вчинення, та такий розгляд відбувається безпосередньо на місці вчинення правопорушення. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, адміністративний позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, обмежившись надісланням до суду відзиву на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у зв'язку із безпідставністю.

Суд, вивчивши заяву позивача, вислухавши пояснення сторін, встановивши належність, допустимість та достовірність доказів, які мають значення для правильного вирішення справи, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії постанови про адміністративне правопорушення АР № 237780 від 14.10.2018 року, ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом марки «Хюндай» у м. Чернівці по вул. Героїв Майдану, 20, користувався засобами звязку, а саме мобільним телефоном, тримаючи його у руках коло голови, чим порушив п. 2.9. д ПДР України.

Відповідно до п. 2.9. д ПДР України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання)..

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 73 КАУ України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтями 75, 76 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем було надано для дослідження в судовому засіданні відеозапис із нагрудної камери працівника поліції (відеореєстратора). Однак із вказаного відео не виявляється можливим встановити винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, оскільки на відеозаписі не зафіксовані обставини, про які зазначено в постанові про накладення адміністративного стягнення, а саме користування засобами зв'язку, тримаючи їх у руці під час керування руху транспортного засобу, а відображено тільки події після зупинки керованого позивачем транспортного засобу. Окрім того, на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 заперечує щодо вчинення ним вказаного правопорушення.

Будь-яких інших фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановила наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи представлено не було. За таких обставин, суд вважає вину ОСОБА_1 не доведеною у встановленому порядку

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, коли існують сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, згідно вимог Конституції України такі сумніви трактуються на його користь.

Будь-які інші докази, які б беззаперечно свідчили про те, що позивачем не виконані вимоги ПДР України, за що наступає адміністративна відповідальність відсутні.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що при складанні оскаржуваної постанови уповноваженою особою не було надано та досліджено доказів на підтвердження винуватості позивача, вина його не доведена будь-якими доказами, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення не можна вважати такою, що ґрунтується на законі.

Що стосується пояснень позивача стосовно не складання стосовно нього адміністративного протоколу, суд повідомляє наступне.

Частиною 3 ст. 254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках передбачених ст. 254 цього кодексу

Згідно вказаної норми ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинені адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетениії Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього, руху, зафіксованих не автоматичному режими Протоколи не складаються і в інші випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередженя оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративі правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Слід зауважити, що відповідно до ч. 5, ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушеня і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих автоматичному режимі.

Таким чином, складання протоколу за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не передбачено на місці вчинення правопорушення у передбачених законом випадках не складаються, а тому посилання позивача про зворотнє є необґрунтованим.

Що стосується тверджень позивача про неохідність розгляду справи за місцем вчинення правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України (далі - НКР) щодо застосування положеньст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП (далі - Висновок) зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищезазначене НКР дійшла висновку, що під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, положення статті 258 КУпАПне застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Такий висновок НКР ґрунтувався на тому, що положення ст. 258 КУпАП не розповсюджувалися на ст. 122 КУпАП.

Однак вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення ст.ст. 278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Враховуючи наведене, та на підставі ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, ч. 2 ст. 122, 245. 251, 252, 258, 268, 279, 280, 285 КУпАП, ст. ст. 72-77, 245-246, 286, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 237780 від 14.01.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, винесену інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Чернівцях ДПП ОСОБА_2 Ауреловичем та закрити провадження у справі у звязку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Головуючий суддя ОСОБА_3