Справа № 826/6845/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

27 березня 2018 року м. Київ№ 826/6845/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.

при секретарі судового засідання Борсуковській А.О.,

за участю:

позивач: ОСОБА_1,

представник відповідача-1: Шерехора Т.В.,

представник відповідача-2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції у місті Києві, Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у місті Києві

про визнання протиправними та скасування рішення (висновку), наказу в частині, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Головного управління Національної поліції у місті Києві (далі - відповідач-1), Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у місті Києві (далі - відповідач-2), у якому просить суд:

1). Визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) відповідача-2 щодо невідповідності позивача займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність.

2). Визнати протиправним та скасувати в частині щодо позивача наказ №72 о/с від 28.01.2016, яким майора поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1), оперуповноваженого Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві звільнено зі служби в поліції згідно із пунктом 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

3). Поновити позивача на посаді оперуповноваженого Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві.

4) Стягнути з відповідача-1 на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу та провести розрахунок за відпрацьований час з 01.02.2016 по 13.02.2016.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2017 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2017 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача-1 про залишення без розгляду позовної заяви в частині позовних вимог до відповідачва-1.

В судове засідання 27.03.2017 представник відповідача-2 не з'явився про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Вирішуючи питання до тримання позивачем строку звернення до суду в частині позовних вимог до ), Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у місті Києві, суд враховує наступне.

Нормою частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції від 15.12.2017) визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на дату звернення позивача до суду) для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Положеннями частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 15.12.2017) встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

В судовому засідання 27.03.2018 позивач зазначив, що був ознайомлений із оскаржуваним рішенням Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у місті Києві 18.01.2016. Позивач зазначив, що не оскаржував у 2016 році дане рішення, оскільки вважав, що його буде звільнено за власним бажанням, а не у зв'язку із невідповідністю займаній посаді.

Таким чином, оскільки про наявність оскаржуваного рішення Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у місті Києві позивачу стало відомо 18.01.2016, а звернувся він до суду 25.05.2017, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду в частині позовних вимог про оскарження рішення відповідача-2.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Частинами 1, 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 15.12.2017) передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17.07.1997) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Тобто, як вбачається з аналізу викладених норм, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним, воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Олександр Волков проти України» в контексті порушення статті 6 Конвенції, зазначив, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (рішення від 22.10.1996 у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), пункт 51, Reports 1996-IV).

Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмежено, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Згідно із частиною 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 15.12.2017) якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 15.12.2017) встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог про визнання протиправним і скасування рішення відповідача-2 і не наданням позивачем доказів поважності підстав пропуску строку звернення до суду.

Керуючись положеннями статей 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві та Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у місті Києві в частині визнання протиправним та скасування рішення (висновку) Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у місті Києві щодо невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення за правилами, встановленими статтями 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов