Справа № 804/8462/16
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 березня 2018 рокусправа № 804/8462/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Шлай А.В. Кругового О.О.

перевіривши на відповідність нормам Кодексу адміністративного судочинства України матеріали апеляційної скарги Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року

по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі по тексту - Лівобережна ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволений.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, 28 серпня 2017 року відповідач Лівобережна ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року апеляційна скарга Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року повернута апелянту, у зв'язку з не усуненням недоліків апеляційної скарги, а саме: несплатою судового збору.

Втім, 12 січня 2018 року відповідач Лівобережна ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області повторно оскаржив постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року в апеляційному порядку.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року), провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 12 частини 1 перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам статей 186 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення, а також на відповідність вимогам статей 296 Кодексу адміністративного судочинства України, було встановлено, що зазначену апеляційну скаргу було подано з порушенням вимог закону, що полягають в наступному.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, апеляційну скаргу було подано з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження, встановленого законом, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, тобто, після закінчення строків апеляційного оскарження постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року, а також з порушенням вимог пункту 3 частини 2 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки скаржником Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області в апеляційній скарзі не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, електронну пошту, офіційну електронну адресу, за наявності, скаржника Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, з порушенням вимог пункту 1 частини 5 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки скаржником Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, що містить позовну вимогу майнового характеру, який подано фізичною особою (клопотання скаржника Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про звільнення скаржника Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від сплати судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, що містить позовну вимогу майнового характеру, який подано фізичною особою, в порядку ст. 8 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, враховуючи відсутність фінансування скаржника суддею не задоволено).

Ухвалою судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року апеляційна скарга Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року залишена без руху, у зв'язку з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження, встановленого законом, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, тобто, після закінчення строків апеляційного оскарження постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року, а також не відповідністю вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України та скаржнику Лівобережній ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області надано строк на їх виправлення протягом десяти днів включно з моменту отримання копії ухвали судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху, а саме: скаржнику Лівобережній ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області пропонувалось протягом десяти днів включно з моменту отримання копії ухвали судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху надати суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року із зазначенням поважних підстав для поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року з наданням відповідних доказів, а також повідомити суду апеляційної інстанції ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, електронну пошту, офіційну електронну адресу скаржника Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області та надати суду апеляційної інстанції документ про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, що містить позовну вимогу майнового характеру, який подано фізичною особою на суму 826 грн. 80 коп.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, копія ухвали судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху отримана уповноваженою особою скаржника Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області - 12 березня 2018 року, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах адміністративної справи, однак ухвала судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року протягом десяти днів включно з моменту її отримання скаржником Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області виконана не в повному обсязі, зазначені недоліки скаржником Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області протягом десяти днів включно з моменту її отримання усунені частково, з яких вбачається наступне.

27 березня 2018 року (відповідно до поштового штемпеля на конверті та відомостей інтернет-порталу Укрпошти, який забезпечує відстеження поштових відправлень за штрихкодовими ідентифікаторами /відправлення № 337, клопотання Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області відправлено 22 березня 2018 року) від скаржника Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання про усунення, на думку скаржника Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, недоліків апеляційної скарги, відповідно до якого, частково на виконання вимог пункту 3 частини 2 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, скаржник Лівобережна ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області зазначила, що електронна пошта в Лівобережній ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області відсутня, однак знов не повідомила суду апеляційної інстанції ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України скаржника Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

Разом з тим, скаржник Лівобережна ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області в своєму клопотанні повторно просить суд апеляційної інстанції про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року, в обґрунтування якої повторно зазначила, що копія оскаржуваної постанови суду першої інстанції дійсно отримана 18 серпня 2017 року та була оскаржена в межах процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня її отримання, однак через несплату судового збору апеляційна скарга повернута скаржнику, у зв'язку з чим, вважає, що скаржником Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області з поважних причин пропущено строк на апеляційне оскарження.

Розглянувши повторне клопотання скаржника Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступні обставини.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, суд повинен в сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строків на апеляційне оскарження та зазначити з яких підстав подане скаржником клопотання не може бути задоволене.

Із матеріалів адміністративної справи вбачається, що 21 червня 2017 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом в порядку письмового провадження ухвалено постанову.

Наголошуємо на тому, що матеріали адміністративної справи дійсно містять журнал судового засідання від 21 червня 2017 року (а.с.62-63), відповідно до змісту якого, представник відповідача Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області - Свиридонова К.О. була присутня в цьому судовому засіданні і, відповідно, їй було роз'яснено судом порядок та строки оскарження вищезазначеної постанови.

Відповідно до поштового повідомлення в матеріалах адміністративної справи (а.с.73), копія постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року отримана та зареєстрована скаржником Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області 18 серпня 2017 року, що також підтверджує представник скаржника Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області Свиридонова К.О. в апеляційній скарзі (а.с.104-106) та не спростовується матеріалами даної адміністративної справи.

Також, звертаємо увагу на тому, що скаржник Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області в апеляційній скарзі підтверджує факт отримання спірного судового рішення суду першої інстанції саме 18 серпня 2017 року, надавши в підтвердження останнього копію супровідного листа з відміткою про отримання саме 18 серпня 2017 року (а.с.78).

З огляду на вказане, відповідно до частини 2 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, останнім днем строку подання апеляційної скарги було 28 серпня 2017 року включно.

В той же час, апеляційна скарга скаржника Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року до суду першої інстанції подана 12 січня 2018 року, про що свідчить реєстраційний штамп вхідної кореспонденції Дніпропетровського окружного адміністративного суду, тобто з більш як чотиримісячним пропуском строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

Більш того, відповідно до дати, поставленої скаржником Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області на апеляційній скарзі, апеляційна скарга Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року навіть виготовлена 12 січня 2018 року, тобто, поза межами десятиденного строку, встановленого чинним законодавством України на час подання апеляційної скарги.

Вирішуючи клопотання, суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, чинною на момент подання апеляційної скарги, визначено порядок та строки апеляційного оскарження.

Дотримання вимог вказаної норми процесуального права є обов'язком для всіх учасників адміністративного процесу.

Судом апеляційної інстанції береться до уваги те, що перша апеляційна скарга була подана апелянтом Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області у межах строку, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, чинною на момент подання апеляційної скарги.

Однак, суд апеляційної інстанції не знаходить обґрунтованими повторно вказані доводи скаржника Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, адже з моменту отримання копії постанови суду першої інстанції, а саме 18 серпня 2017 року, скаржник Лівобережна ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області мав право/обов'язок подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк, а неналежне виконання посадовими особами скаржника Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області службових обов'язків не звільняє суб'єкта владних повноважень від дотримання вимог процесуального закону.

Такі підстави (причини) для поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження спірного судового рішення, як, зокрема, повторна подача апеляційної скарги на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року, у зв'язку з її поверненням ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року через несплату судового збору, повторно визнаємо не поважними та такими, що взагалі не можуть бути підставами для поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження.

На думку суду апеляційної інстанції, внутрішня організація роботи щодо підготовки апеляційної скарги (належна або неналежна) не може вважатись поважною причиною пропуску процесуального строку апеляційного оскарження та, відповідно, не є доказом того, що скаржник з об'єктивних причин був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції протягом десяти днів з моменту отримання її копії, а навпаки, свідчить про неналежну організацію роботи на підприємстві, безвідповідальність працівників та відсутність вимогливості і контролю за підлеглими з боку адміністрації.

До того ж, скаржником Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області не вжиті заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб, що ставить під сумнів обставини, викладені в апеляційній скарзі скаржника Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

Водночас, наголошуємо на тому, що жодних поважних підстав для поновлення пропущеного строку (більш як чотири місяці!) апеляційного оскарження постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 21 червня 2017 року з наданням відповідних доказів, ніж ті, які вже були вказані апелянтом Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області при зверненні з апеляційною скаргою та визнані суддею не поважними, в клопотанні апелянта Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, яке надійшло на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 27 березня 2017 року, вказано не було.

Кодексом адміністративного судочинства України дотримання скаржником строку подачі апеляційної скарги визначено обов'язковою умовою при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження. Поновлення судом пропущеного строку можливо лише за наявності обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, пов'язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення передбачених Кодексом адміністративного судочинства дій.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне повторно зауважити, що оскаржувана скаржником Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року на момент повторної подачі апеляційної скарги набрала законної сили, у зв'язку з чим скаржник Лівобережна ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області України мав навести чіткі та обґрунтовані поважні причини пропуску ними строку на апеляційне оскарження рішення суду, які б виправдовували втручання у принцип res judicata (принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами).

При цьому, повторно наголошуємо на тому, що жодних належних та допустимих доказів неможливості подання апеляційної скарги у встановлений законом строк, скаржником Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області суду апеляційної інстанції не надано.

Разом з тим, скаржник Лівобережна ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області в своєму клопотанні просить суд апеляційної інстанції про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору в порядку статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, в якому скаржник Лівобережна ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області зазначила, що не має можливості усунути недоліки апеляційної скарги в частині сплати судового збору у встановлений законом строк, оскільки діє безспірне списання коштів на підставі листів УДКС України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра від 07.02.2018 року та УДКС України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра від 20.02.2018 року.

Розглянувши клопотання скаржника Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, а також вивчивши наведені у ньому доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до приписів частини 2 статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Натомість, десятиденний строк на усунення недоліків апеляційної скарги є строком, встановленим законом, відповідно до приписів частини 2 статті 169 та частини 2 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України, і, відповідно, вважаємо його достатнім для усунення недоліків апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне наголосити на тому, що пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 22 травня 2015 року №484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким скасовано встановлені раніше для державних органів пільги щодо його сплати, Кабінет Міністрів України було зобов'язано забезпечити відповідне фінансування державних органів.

Тобто, відповідальність за сплату судового збору державними органами держава взяла на себе, тому, посилання скаржника Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області на відсутність фінансування для сплати судового збору є необґрунтованими, а дана обставина не є встановленою законом підставою для продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Суд критично оцінює заявлене скаржником Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги з огляду на те, що у спірних правовідносинах скаржник Лівобережна ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області виступає як орган державної влади, тобто як представник держави через якого вона набуває і здійснює свої права та обов'язки. За таких умов, вказані обставини, тобто неналежне (обмежене) фінансування державою державної установи, як свого представника у спірних правовідносинах, не можуть вважатись підставою для продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Таким чином, вносячи зміни до Закону України № 3674-VІ, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, та виключаючи органи Державної фіскальної служби, які звільняються від сплати судового збору, законодавець висловив певну волю, яка полягає в тому що вказані органи повинні сплачувати судовий збір без будь-яких виключень, а неналежне (обмежене) фінансування державного органу з Державного бюджету України не є підставою для продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги. Вказане питання скаржником повинно вирішуватись шляхом відповідного коригування свого бюджетного запиту та кошторису, а не шляхом подання до суду клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі», «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

ДФС та її територіальні органи (органи доходів і зборів) є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов'язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ (далі по тексту - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не є поважною причиною при вирішенні питання про продовження строку сплати судового збору.

При цьому, скаржник має довести суду необхідність в продовженні процесуального строку, а також надати суду належні докази в обґрунтування обставин, що унеможливлюють виконання ухвали в строк, встановлений судом апеляційної інстанції.

Водночас, скаржник Лівобережна ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області не обґрунтовує, яким чином додатковий час сприятиме виконанню вимоги суду щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги по даній справі, а також скаржником не надано суду апеляційної інстанції жодних доказів можливості в подальшому сплатити суму судового збору.

Станом на 27 березня 2018 року включно недоліки апеляційної скарги не усунуто.

Враховуючи наявність вказаних недоліків апеляційної скарги, зокрема, що апеляційна скарга подана з більш як чотиримісячним пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження, встановленого законом, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, а клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції ставилося із зазначенням підстав, визнаних суддею неповажними через неналежне виконання посадовими особами скаржника Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області службових обов'язків та відсутністю жодних належних та допустимих доказів неможливості подання апеляційної скарги у встановлений законом строк, а також подано без надання відповідних доказів станом на 29 березня 2018 року включно, а також враховуючи не зазначення ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України скаржника Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області та відсутність документа про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, що містить позовну вимогу майнового характеру, який подано фізичною особою на суму 826 грн. 80 коп. дана адміністративна справа не може бути розглянута Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року у даній адміністративній справі подана до суду з порушенням вимог частини 3 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства, чинної на момент подання апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження має бути відмовлено.

Керуючись статтями 299, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними наведені скаржником Лівобережною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року.

В задоволенні клопотання Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий