Справа № 398/3772/15-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2018 року

Київ

справа №398/3772/15-а

адміністративне провадження №К/9901/39245/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Олександрійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області на додаткову постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Дурасової Ю.В., Щербака А.А., Баранник Н.П. від 11.05.2017 у справі №398/3772/15-а за позовом ОСОБА_2 до Олександрійського об'єднана управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій протиправними та зобов'язання відповідача вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.09.2016 постанову Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області від 09 березня 2016 року скасовано.

Позов задоволено частково: визнано протиправними дії Олександрійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області щодо відмови у здійсненні ОСОБА_2 перерахунку та виплати пенсії державного службовця з урахуванням у складі заробітної плати матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 11.06.2015 року; зобов'язано Олександрійське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 11.06.2015 року з урахуванням у складі заробітної плати матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у відповідності до довідки Кіровоградської митниці Міндоходів від 07.05.2015 року №88/11-70-05, та провести відповідні доплати з урахуванням здійснених виплат.

Частину позовних вимог за період з 07.04.2009 року до 30.01.2015 року залишено без розгляду. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

14.03.2017 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява від позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань судового збору у розмірі 2192,40 грн.

Додатковою постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.09.2016 стягнуто з Олександрійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області за рахунок бюджетних асигнувань витрати на оплату судового збору в сумі - 2 192,40 грн. (дві тисячі сто дев'яносто дві грн. 40 коп.) згідно квитанції №53 від 31 липня 2015 року, квитанції №93 від 23 березня 2016 року та квитанції б/н від 21 липня 2016 року.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове. Вказує, що судовий збір підлягає стягненню з Державного бюджету України, а не з бюджетних асигнувань відповідача. Також зазначає, що судом апеляційної інстанції застосовано редакцію ст. 94 КАС України в іншій редакції, ніж існувала на день звернення до суду з позовом.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за вищевказаною скаргою.

Справу передано до Верховного Суду.

Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 КАС України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 94 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення постанови від 02.09.2016), якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною першою вказаної статті передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що при ухваленні постанови від 02 вересня 2016 року Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом не вирішено питання про судові витрати. З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 сплачено судовий збір за подання позову в розмірі 182,70 грн., сплаченого згідно квитанції №53 від 31 липня 2015 року та апеляційної скарги в розмірі 200,97 грн., сплаченого згідно квитанції №93 від 23 березня 2016 року (а.с.96) та 1 808,73 грн. - квитанція б/н від 21 липня 2016 року. Загальний розмір сплаченого судового збору становить 2192,4 грн.

Отже, судом апеляційної інстанції вірно застосовані норми ст. 94 КАС України в редакції, що була чинною саме на момент винесення судового рішення по суті (постанови від 02.09.2016) та додаткової постанови та стягнуто судові витрати саме з бюджетних асигнувань відповідача, а не Державного бюджету України.

Також колегія суддів не приймає доводів касаційної скарги з приводу того, що станом на день подання позову органи Пенсійного фонду України звільнялись від сплати судового збору, оскільки, як вищезазначено, питання розподілу судових витрат вирішується на момент винесення судових рішень, а не подання позову. Крім того, звільнення від сплати судового збору при зверненні до суду не звільняє від обов'язку відшкодування витрат, які були понесені позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Олександрійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області залишити без задоволення, додаткову постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз ,

Судді Верховного Суду