Справа № 826/15736/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 березня 2018 року № 826/15736/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., за участі секретаря судового засідання Яцеленко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська фінансова група»

до Головного управління ДФС у м.Києві

про скасування податкового повідомлення-рішення № від 20.11.2017

за участі представників сторін:

від позивача: Вітрук М.А. (довіреність від 12.12.2013 № 185);

від відповідача: Кульков В.С. (довіреність від 15.12.2017 № 372/26-15-10-07-17).

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Українська фінансова група» (надалі - позивач або ПАТ «УФГ») звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі - відповідач або ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 20.11.2017 (надалі - ППР № ).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.12.2017 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 31.01.2018.

В судове засідання з'явилися уповноважені представники позивача, представник відповідача не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду справи, клопотань про відкладення або про розгляд без його участі не подано, відзиву на позовну заяву від відповідача також не надходило. У зв'язку із зазначеним, судом відкладено розгляд справи на 01.03.2018.

У вказане судове засідання з'явились уповноважені представники сторін.

Позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, у зв'язку з тим, що відповідачем під час проведення фактичної документальної перевірки встановлено порушення позивачем п.85.2 ст.85 ПК України, хоча позивач веде свою господарську діяльність відповідно до вимог «Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України» та «Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні», у зв'язку з тим, що позивач отримав генеральну ліцензію НБ України на здійснення валютних операцій при наданні фінансових послуг з переказу коштів та діяльності з обміну валют та ліцензії НБ України на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків, перевіряємий Об'єкт здійснює свою господарську діяльність без ведення Касової книги, а тому обставини встановлені відповідачем та викладені в Акті є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позов, з яких вбачається, що обставини виявлені під час проведення перевірки відповідають дійсності, а ненадання позивачем витребуваних документів особам, що здійснювали перевірку є порушенням ст. 85 ПК України, тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідно до норм ПК України.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив, що Приватне акціонерне товариство «Українська фінансова група», її Одеська обласна філія, щодо якої проводилась перевірка (код за ЄДРПОУ відокремленого підрозділу 21006372, знаходиться за адресою: 65011, Одеська обл., м. Одеса, Приморський р-н, вул. Успенська,буд.40.

Відповідно до пояснень позивача та згідно з наявними доказами в матеріалах справи, судом встановлено, що на підставі направлень від 23.10.2017 № 1468 та № 1467, відповідачем проведено фактичну перевірку господарської одиниці операційної каси ПАТ «УФГ», у висновку посадовою особою, що проводила зазначену перевірку встановлено порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України також для ознайомлення з матеріалами перевірки, надання вмотивованих пояснень та документів щодо фактів, викладених в акті, керівнику позивача, запропоновано прибути до органу ДФС ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві у десятиденний термін також в Акті було вказано перелік документів, який необхідно надати для розгляду контролюючим органом у той же термін.

На підставі проведеної перевірки та відповідно до висновку викладеному в Акті перевірки, відповідач виніс податкове повідомлення-рішення від 20.11.2017 № на суму фінансових санкцій (штрафу) або пені у розмірі 510 грн.

Відповідно до матеріалів справи позивачем 07.11.2017 надано Заперечення до акту про результат фактичної перевірки від 01.11.2017, у зв'язку з неодержанням позитивної відповіді від відповідача, ПАТ «Українська фінансова група» звернулось із зазначеним позовом до суду.

Розглядаючи зазначену адміністративну справу по-суті, суд бере до уваги наступне.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності; не допускати розголошення інформації з обмеженим доступом, що одержується, використовується, зберігається під час реалізації функцій, покладених на контролюючі органи; надавати органам державної влади та органам місцевого самоврядування на їх письмовий запит відкриту податкову інформацію в порядку, встановленому законом; оприлюднювати на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, перелік уповноважених осіб контролюючого органу та переданих таким особам функцій у випадках, передбачених цим Кодексом; вносити до інформаційних баз даних інформацію з документів, отриманих від платників податків у паперовій формі, а також інформацію про взаємодію з платниками податків, отриману в іншій формі. За невиконання або неналежне виконання своїх обов'язків посадові (службові) особи контролюючих органів несуть відповідальність згідно із законом.

Статтею 20 Податкового кодексу України передбачені права контролюючих органів, в тому числі в пп. 20.1.4. закріплено право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України).

Відповідно до ст. 62 Податкового кодексу України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ зі змінами та доповненнями (далі - ПКУ) фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з п. 80.1 ст. 80 ПКУ фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі п.п. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 ПКУ може бути проведена контрольна розрахункова операція (п. 80.4 ст. 80 ПКУ).

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст. 81 ПКУ (п. 80.5 ст. 80 ПКУ).

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції (п. 80.7 ст. 80 ПКУ).

Під час проведення перевірки посадовими особами, які здійснюють таку перевірку, може проводитися хронометраж господарських операцій. За результатами хронометражу складається довідка, яка підписується посадовими особами контролюючого органу та посадовими особами суб'єкта господарювання або його представника та/або особами, що фактично здійснюють господарські операції (п. 80.8 ст. 80 ПКУ).

Відповідно до абзаців першого - четвертого п. 81.1 ст. 81 ПКУ посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених ПКУ, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених ПКУ, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Пунктом 81.2 ст. 81 ПКУ передбачено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

Згідно з абзацом першим п. 86.5 ст. 86 ПКУ акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених ст. 80 ПКУ, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу (абзац третій п. 86.5 ст. 86 ПКУ).

Отже, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що обов'язковою умовою фактичної перевірки є її проведення виключно за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка та здійснення такої перевірки в терміни, встановлені на законодавчому рівні.

Відповідно до матеріалів справи, судом встановлено, що Наказом № 5286 від 19.10.2017 ГУ ДФС в Одеській області Про проведення фактичної перевірки ПрАТ «УФГ» (), призначено провести з 23.10.2017 року фактичну перевірку господарської одиниці позивача (за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 58), тривалістю 10 діб, перевіряємий період з 17.12.2016 по дату завершення фактичної перевірки.

Згідно з Актом перевірки, який міститься в матеріалах справи, зазначену перевірку проведено на підставі ст.20, ст. 80 ПК України та зазначеного Наказу з метою здійснення контролю за дотриманням порядку щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), так судом встановлено, що зазначена перевірка почалась 23.10.2017 та тривала до 01.11.2017.

У вказаному Акті контролюючого органу викладено висновок про те, що посадовими особами позивача не надано документи, які, на думку, посадових осіб відповідача, що проводили перевірку, належать або пов'язані з предметом перевірки за період з 17.12.2016 по 01.11.2017, а саме:

- Касову книгу;

- Первинні документи до касової книги;

- Банківські виписки;

- Звітні довідки за день та за вказаний період (з 17.12.2016 по 01.11.2017).

На підставі чого відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем п. 85.2 ст.85 ПК України.

На підставі перевірки, контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 20.11.2017 № в якому зазначено, що перевіркою встановлено порушення п.85.2 ст. 85 ПК України та на підставі пп.54.3.3 п. 54.3 ст.54 ПК України і згідно п.121.1 ст.121 ПК України застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, сума якої склала 510,00 грн.

Відповідно до пояснень позивача наданих в судовому засіданні та викладених в письмових запереченнях до Акту перевірки, судом встановлено, що позивач є власником Генеральної ліцензії НБУ від 30.12.2015 № 179 на здійснення валютних операцій при наданні фінансових послуг з переказу коштів та діяльності з обміну валют, а також ліцензії НБУ від 05.12.2016 № 53 на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків, що не заперечується відповідачем та про, що посадова особа ГУ ДФС в Одеській області, яка проводила перевірку вказала в Акті перевірки.

Згідно з п.1. ч.1 ст. 21 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», якою визначено, що державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється: щодо ринку банківських послуг та діяльності з переказу коштів - Національним банком України.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов'язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій або використанням розрахункових книжок, встановлюються органами доходів і зборів.

Форма, зміст та порядок ведення розрахункових документів, а також форма та порядок подання звітності, пов'язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, встановлюються Національним банком України за погодженням з органами доходів і

зборів.

Відповідно до п. 1 Розділу 1 «Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України», затверджених Постановою Правління НБУ 12.12.2002 № 502 (надалі - Інструкція) ця Інструкція встановлює порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій з готівковою іноземною валютою на території України для уповноважених банків (далі - банк), а також для уповноважених фінансових установ та національного оператора поштового зв'язку (далі - фінансова установа), їх кас, пунктів обміну іноземної валюти та пунктів обміну іноземної валюти, що відкриваються банком, фінансовою установою на підставі укладених агентських договорів з юридичною особою - резидентом.

Відповідно до пп.7.п.1 розділу 2 Фінансова установа, її відокремлені підрозділи та пункти обміну валюти мають право розпочинати роботу:

після реєстрації РРО в органі доходів і зборів;

за наявності юридично оформленого документа, що підтверджує право власності на приміщення, в якому розміщені відокремлені підрозділи та пункти обміну валюти або право оренди (суборенди) на це приміщення на строк не менше ніж один рік.

Згідно з пп.8. п.1 вказаного Розділу у касі відокремленого підрозділу фінансової установи, пункті обміну валюти банку, фінансової установи має бути витяг із наказу (розпорядження) фінансової установи про відкриття відокремленого підрозділу, про відкриття пункту обміну валюти банку, фінансової установи, підписаний керівником фінансової установи, банку, із зазначенням переліку валютно-обмінних операцій, ініціалів, прізвищ касових працівників, допущених до здійснення таких операцій, а також копія юридично оформленого документа, що підтверджує право власності на приміщення, в якому розміщений відокремлений підрозділ, пункт обміну валюти фінансової установи, або право оренди (суборенди) на це приміщення.

Відповідно до вказаного та згідно із поясненнями, які надані позивачем перевіряємий Об'єкт не має статусу підприємства або відокремленого підрозділу, що підтверджується п.2 та п.3 Положення Про операційні каси ПАТ «Українська фінансова група» в яких йдеться, що операційна каса є невідокремленим підрозділом позивача і не має статусу юридичної особи, філії, представництва або іншого відокремленого підрозділу, не має відокремленого майна, балансу, печатки із своїм найменуванням та балансу чи рахунку в банківській установі.

Згідно з копією Наказу Акціонерного товариства «УФГ» № 07-н від 10.02.1999 року Чернишова С.В. з 10.02.1999 року призначено на посаду директора філії АТ «УФГ» у м. Іллічівську. Наказом № 34 від 09.09.2002 перейменовано Філію АТ «УФГ» у м. Іллічівськ на Одеську обласну філію АТ «УФГ».

Операційна каса утворюється наказом директора відповідної філії ПАТ «Українська фінансова група», в підтвердження чого, позивачем до матеріалів справи надано копію Наказу від 29.06.2000 року № 6 Про відкриття операційної каси за підписом Директора Одеської філії позивача Чернишов С.В., також це підтверджується Дозволом на здійснення фінансових послуг операційною касою № 14285934.027.039 Одеської обласної філії ПрАТ «УФГ», яким Операційній касі (адреса: м. Одеса, вул.Рушкінська,58) підпорядкована Одеській обласній філії ПрАТ «УФГ», завданнями якої є: переказ коштів та діяльність з обміну валют.

Також позивач надав Електронне повідомлення вих. 1780-08 від 04.10.2017 Щодо змін в інформації про невідокремлені структурні підрозділи Операційна каса № 14285934.027.039 Одеської обласної філії ПрАТ «УФГ» до НБУ.

Слід зазначити, що позивач 28.02.2018 супровідним листом, копія якого з відміткою контролюючого органу міститься в матеріалах справи, яким ПАТ «УФГ» надало відповідачу вказані докази на підтвердження того, що операційна каса, яка знаходиться за адресою вул. Пушкінська, 58, м. Одеса 65011 не є самостійним господарським суб'єктом або відокремленою одиницею.

Відповідно до п.4.2. Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ 15.12.2004 N 637 Усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі (додаток 5).

Кожне підприємство (юридична особа), що має касу, веде одну касову книгу для обліку операцій з готівкою в національній валюті (без урахування кас відокремлених підрозділів).

Відповідно до п. 3.1 Положення № 637 касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства (п. 3.3 Положення № 637).

Відповідно до п. 2.6 Положення № 637 усю готівку, що надходить до кас, слід своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та у повній сумі оприбутковувати.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення № 637, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у касових (розрахункових) документах.

Згідно з нормами пунктів 4.1, 4.2 Положення № 637 для забезпечення здійснення розрахунків готівкою підприємства повинні мати касу (приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків), а всі надходження та видачу готівки в національній валюті відображати у касовій книзі.

Таким чином, оприбуткуванням готівки в касі підприємства, яке проводить готівкові розрахунки із застосуванням РРО (РК), є здійснення обліку такої готівки у книзі обліку розрахункових операцій (на підставі фіскальних звітних чеків РРО або даних РК) та відображення надходження цієї готівки у касовій книзі підприємства.

Відповідно до п. 6 розділу 3 Постанови Правління НБУ від 12.12.2002 № 502 Про затвердження Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України та змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України.

Банк, фінансова установа під час здійснення операції з купівлі у фізичних осіб готівкової іноземної валюти за готівкові гривні через платіжні пристрої зобов'язані оформити квитанцію/чек банкомата.

Форма і зміст розрахункового документа, який друкується РРО та застосовується для обліку й реєстрації валютно-обмінних операцій, мають відповідати вимогам Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року № 13, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 року за № 220/28350, та додатково містити таку інформацію: назва операції (купівля, продаж, зворотній обмін, конвертація іноземної валюти, операція сторно), назва і код прийнятої валюти, сума прийнятої валюти, курс, крос-курс, назва і код валюти до видачі, сума валюти до видачі, сума комісії.

Зважаючи на вказане та відповідно до доказів наданих до матеріалів справи, судом встановлено, що під час перевірки позивачем надано усі необхідні документи, які підтверджують ведення господарської діяльності Об'єкту, що не є філією або відокремленим об'єктом, не здійснює операцій з прийняття готівки за продану продукцію (товари, роботи, послуги) з оформленням її прибутковим касовим ордером, а також не видає готівку на виплату, пов'язані з оплатою праці, виробничі (господарські) потреби, інші операції з оформленням їх видатковими касовими ордерами і відомостями, тому вимога контролюючого органу щодо надання позивачем до перевірки Касової книги, первинних документів до касової книги, банківських виписок, звітних довідок не ґрунтується на встановлених чинних нормах законодавства та порушує інтереси позивача, а отже застосовані штрафні санкції є неправомірними та такими що підлягають скасуванню.

Слід зазначити, що в своєму Відзиві на позовну заяву відповідач перевіряємий об'єкт також іменує як господарська одиниця та не дає обґрунтувань та доказів, що цей об'єкт є самостійним підприємством, філією або відокремленим суб'єктом господарської діяльності також в запереченнях відповідач крім норм права не дає пояснень чому працівники контролюючого органу під час проведення перевірки витребували у позивача: Касову книгу; первинні документи до касової книги; банківські виписки; звітні довідки за день та за вказаний період (з 17.12.2016 по 01.11.2017).

Відповідно до ч.1 -2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку, що позивачем було доведено свою правову позицію і обґрунтовано належними та допустимими доказами, що операційна каса № 14285934.027.039, яка знаходиться за адресою: м. Одеса. вул.Пушкінська,58 підпорядкована Одеській філії ПрАТ «УФГ», здійснює свою господарську діяльність відповідно до генеральної ліцензії НБУ на здійснення валютних операцій від 30.12.2015 № 179 та вимог чинного законодавства, адже п.7 Положення Про операційні каси ПАТ «УФГ» зазначено, що вказана вище операційна каса під час виконання покладених на неї завдань взаємодіє з касою ПрАТ «УФГ» (філії), Департаментом грошових переказів ПрАТ «УФГ», Управлінням по роботі з структурними підрозділами позивача.

Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 20.11.2017.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини першої ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України та зважаючи на наявність в матеріалах справи платіжного доручення № 101 від 01.12.2017 року суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600,00 грн. з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79,139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Українська фінансова група» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 20.11.2017.

3. Присудити з бюджетних асигнувань рішення Головного управління ДФС у м. Києві на користь Приватного акціонерного товариства «Українська фінансова група» () понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600,00 (одна тисяча шістсот гривень).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Українська фінансова група», 01033, м.Київ, вл. Саксаганського, 77, код ДЄРПОУ 14285934;

Відповідач: Головне управління ДФС у м. Києві, 04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, .

Суддя Л.О. Маруліна