Справа № 809/130/18
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" квітня 2018 р. справа № 809/130/18
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання до вчинення дій, стягнення грошової компенсації вартості за неотримане речове майно,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо не видання наказу з визначенням розміру грошової компенсації вартості за неотримане речове майно та її невиплати, зобов`язання видати наказ командира військової частини НОМЕР_1 з визначенням розміру грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 49 937,03 грн.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався без поважних причин.
Згідно частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статей 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, дослідивши подані докази, встановив наступне.
ОСОБА_1 , старший сержант запасу, проходив військову службу у Збройних Силах України, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.07.2017 № 9-РС звільнений у запас за пунктом «а» (в зв`язку із закінченням строку контракту) ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з врахуванням вимог пп. «ї» п.1 ч.8 цієї статті, з правом носіння військової форми одягу, з посади начальника радіостанції групи зв`язку та телемеханіки радіотехнічного центру вузла зв`язку та радіотехнічного забезпечення.
25.07.2017 позивач, у зв`язку із звільненням в запас, звернувся до відповідача з рапортом про виплату йому грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, на яке має право у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Рапорт відповідачем отримано 25.07.2017 року (а.с.13).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №158 від 26.07.2017 позивача з 26.07.2017 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення, із виплатою щомісячної премії, надбавки за виконання особливо важливих завдань, щомісячної грошової винагороди, одноразової грошової допомоги при звільненні та направлено для зарахування на військовий облік до Коломийського ОМВК Івано-Франківської області (а.с.9).
Під час звільнення позивача з військової служби у запас та в день виключення зі списків особового складу відповідач грошову компенсацію за неотримане під час проходження військової служби речове майно позивачу не виплатив.
22.01.2018 відповідач видав позивачу довідку-розрахунок №28 від 25.07.2017 на утримання коштів за неповне використання обмундирування старшого сержанта ОСОБА_1 , що звільняється в запас згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.07.2017 №158, на суму 49 937,03 грн.(а.с.10-12).
29.01.2018 відповідачем надано позивачу довідку №28 від 24.07.2017 про вартість речового майна, що належить до видачі старшому сержанту ОСОБА_1 , відповідно до якої сума невиплаченої позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно складає 49 937,03 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (статті 2 цього Закону).
Згідно з статтею 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини першої статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" Кабінет Міністрів України, постановою від 16.03.2016 року №178, затвердив Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (надалі по тексту також - Порядок №178).
Пунктами 2, 3 зазначеного Порядку визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Проаналізувавши вищенаведене, суд приходить висновку, що військовослужбовцям гарантується грошова компенсація за неотримане речове майно у разі звільнення з військової служби. Зазначені гарантії реалізуються відповідним зверненням (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу, в тому числі, командира (начальника) військової частини про розмір грошової компенсації згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.
На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що отримання грошової компенсації вартості речового майна у зв`язку із звільненням з військової служби в повній мірі відповідає вимогам статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пункту 3 Порядку №178.
У відповідності до абзацу першого пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини (абзац третій пункту 242 Положення).
Суд звертає увагу на те, що позивач на час подачі командиру військової частини НОМЕР_1 рапорту не був виключений зі списків особового складу військової частини, а тому мав право відповідно до статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" на грошову компенсацію за неотримане речове майно.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 при звільненні з військової служби у запас не було виплачено грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно. Доказів виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно позивачу станом на час розгляду справи відповідачем суду не надано.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у не виданні наказу з визначенням ОСОБА_1 розміру грошової компенсації вартості за неотримане речове майно і невиплаті позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Оскільки виплата грошової компенсації вартості за неотримане речове майно реалізується відповідним рапортом військовослужбовця на підставі наказу, зокрема, командира військової частини про розмір грошової компенсації згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, позовна вимога в частині зобов`язання відповідача видати наказ командира військової частини НОМЕР_1 з визначенням ОСОБА_1 розміру грошової компенсації вартості за неотримане речове майно повністю охоплюється вимогою про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1409,60 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не видання наказу з визначенням ОСОБА_1 розміру грошової компенсації вартості за неотримане речове майно і невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в сумі 49 937,03 грн. (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять сім гривень три копійки).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1409,60 грн. (одна тисяча чотириста дев`ять гривень шістдесят копійок).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Біньковська Н.В.