Справа № 569/3384/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 569/3384/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"28" березня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в м.Рівному Департаменту патрульної поліції лейтенанта патрульної поліції ОСОБА_2 на Рівненського міського суду Рівненської області від "22" листопада 2017 р. у справі за позовом Начальника Комунального Рівненського ШЕУ автомобільних доріг ОСОБА_3 до Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в м. Рівному Департаменту патрульної поліції лейтенанта патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ,

ВСТАНОВИВ:

В березні Начальник Комунального Рівненського ШЕУ автомобільних доріг ОСОБА_3 звернувся до Рівненського міського суду з адміністративним позовом про Скасування постави серії АР №123351 від 15.02.2017р. про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 22.11.2017р. адміністративний позов Начальника Комунального Рівненського ШЕУ автомобільних доріг до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в м. Рівне Департаменту патрульної поліції лейтанта патрульної поліції про скасування постанови серії АР №123351 від 15.02.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 гривень задоволено повністю.

Скасовано постанову серії АР №123351 від 15.02.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 гривень, винесену інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в м. Рівне Департаменту патрульної поліції.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням Інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в м. Рівному Департаменту патрульної поліції лейтенант патрульної поліції ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Розглянувши справу в межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що предметом спору в даній справі є постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №123351, якою ОСОБА_4 визнано винним за частиною 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення в виді штрафу в сумі 1020 грн.

Судом встановлено, що 15 лютого 2017 року інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівне Департаменту патрульної поліції стосовно позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №123351, в якій зазначено, що 13 лютого 2017 року о 16 год. 15 хв. в м. Рівне по вул. Вербова-О.Теліги до будинку №18 по вул. Вербова ОСОБА_4 будучи посадовою особою порушив правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вулиць м.Рівне, а саме стан покриття проїзної частини по вул. Вербова не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97, не ліквідував зимову слизькість проїзної частини дороги у термін відповідно до вимог ДСТУ 3587-97, не здійснив заходи для запобігання ожеледиці, чим порушив п.3 ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух», п. 11 Єдиних правил ремонту, утримання автомобільних доріг, розділ 5 Технічних правил утриманні вулиць, доріг населених пунктів та п. 1.5 ПДР України.

З акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 13 лютого 2017 року у м. Рівне від перехрестя вул.О.Теліги-Вербова до буд №18 по вул. Вербова вбачається, що покриття проїзної частини має нашарування снігово-льодового накату необробленого протиожеледними матеріалами. На проїзній частині вулиці, на пішохідному переході та зупинці громадського транспорту, коефіцієнт зчеплення проїжджої частини не визначався. Експлуатаційний стан технічних засобів організації дорожнього руху, наявність та стан дорожньої розмітки, час проведення останніх заходів прибирання проїжджої частини не визначався. За результатами обстеження ділянку визнано такою, що не відповідає вимогам правил, норм та стандартів в сфері забезпечення дорожнього руху, та не забезпечує безпечний, зручний та комфортний рух транспортних засобів та пішоходів. Даний акт зроблений без застосування технічних методів, передбачених ДСТУ 3587-97, на підставі суб'єктивних висновків, а тому суд не приймає його до уваги.

Згідно відповіді виконавчого комітету Рівненської міської ради вих. № 05-1918 від 27.05.2016 на лист Управління патрульної поліції у місті Рівному ДПП вих. № 351/41/30/01-2016 від 10.05.2015, балансоутримувачем доріг м.Рівного є комунальне Рівненське ШЕУ автомобільних доріг, на балансі якого рахується 300,5 км доріг. (Рішення Рівненської міської ради № 3420 від 08.04.2016, 3524 від 12.05.2010 «Про передачу на баланс доріг міста»).

Із рапорту начальника сектору БДР УПП в місті Рівному ДПП капітана поліції ОСОБА_5 від 19.10.2016 року вбачається, що ним перевірено готовність КП «Рівненське міське ШЕУ» до роботи у зимовий період 2016-2017 років, перевіркою встановлено, що для обслуговування вулиць м. Рівного будуть використані: паливно мастильні матеріали: 4,2 т дизельного палива і 2,0 т бензину, в наявності 0 м.куб піщано-соляної суміші, фрикційні матеріали, пісок 6700 м.куб, сіль 480 т, а також наявно 22 комплекти дорожніх знаків «слизька дорога».

У письмових поясненнях до постанови про накладення адміністративного стягнення від 15.02.2017 року ОСОБА_4 пояснив, що роботи не виконані вчасно через відсутність належної кількості техніки.

З подорожнього листа вантажного автомобіля №22115 від 13 лютого 2017 року вбачається, що автомобіль НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_6 здійснив чергування по місту з 9 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. 13 лютого 2017 року.

Відповідно до внутрішньої документації РШЕУ, а саме «Виконання робіт з зимового утримання території міста Рівного РШЕУ станом на 13 лютого 2017 року» по вулицям Вербова та ОСОБА_7 здійснювалася ліквідація зимової слизькості спецтехнікою марки МАЗ 555102 номерний знак НОМЕР_2, якою керував водій ОСОБА_6

З долучених відповідачем до матеріалів справи фотоматеріалів вбачається, що проїзна частина очищена від снігу, частково покрита льодяною плівкою, на фотокопіях видно, що проїзна частина оброблялася протиожеледними матеріалами.

Як зазначено у позовній заяві та представником позивача у судовому засіданні, до винесення інспектором постанови, позивач надав усне пояснення, що через недостатність техніки за допомогою якої здійснюється снігоочищення вулиць і доріг населених пунктів, а також різкого перепаду температури причиною якого стає миттєва зміна в'язкості покриття асфальтової поверхні, не завжди є можливим своєчасне виконання покладених на підприємство обов'язків, незважаючи на це, підприємство робить усе можливе для утримання доріг відповідно до ДСТУ 3587-97. При цьому, роботи з усунення зимової слизькості не можуть проводитися на всіх вулицях міста одночасно, тому за норами вищевказаного ДСТУ, роботи на автомобільних дорогах відбуваються після закінчення снігопаду та у такій послідовності, в першу чергу: наземні пішохідні переходи, затяжні підйоми і спуски, криві малого радіусу або їх сполучення в плані і повздовжньому профілі, ділянки доріг з незабезпеченою видимістю у плані та повздовжньому профілі, штучні споруди із звуженою проїзною частиною, криві в плані з відсутністю віражу, майданчики зупинок маршрутних транспортних засобів, що безпосередньо прилягають до проїзної частини доріг, місця злиття, переплетіння і розгалуження транспортних потоків, після чого, інші ділянки доріг державного значення. Роботи по ремонту та утриманню доріг міста виконуються в межах виділених річних бюджетних призначень. Кількості снігоочисної техніки для швидкого очищення від ожеледиці всієї площі доріг та тротуарів недостатньо. Управлінням патрульної поліції систематично складаються протоколи та постанови за порушення правил, норм та стандартів при утриманні автомобільних доріг та вулиць, зокрема за лютий 2017 року було винесено 6 протоколів та 4 постанови, загальна сума штрафів становить 8505 грн., при стягненні штрафів по кожному правопорушенню окремо із заробітної плати за лютий місяць, заробітна плата становитиме менше прожиткового мінімуму на 1 особу. При цьому, негативних наслідків від ожеледиці 13 лютого 2017 року по вул. Вербова-О.Теліги не було.

Згідно ч. 1 ст. 140 КУпАП України порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Згідно пункту 3 статті 12 Закону України «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць зобов'язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху: при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху: своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Пунктом 11 «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони» затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994 визначено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно, якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух.

Згідно статті 9 Закону України «Про дорожній рух», до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; передача права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам; визначення нормативів та виділення необхідних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів; проведення робіт по створенню і утриманню придорожніх зелених насаджень та інше; обладнання доріг, вулиць та залізничних переїздів технічними засобами регулювання дорожнього руху та їх утримання; забезпечення роботи спеціалізованих служб по здійсненню заходів щодо організації дорожнього руху; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; вирішення інших питань дорожнього руху згідно з чинним законодавством.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Розділом 1 ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану.» передбачено, що цей стандарт поширюється на автомобільні дороги, вулиці і дороги міст та населених пунктів, залізничні переїзди; установлює вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху.

Пунктами ДСТУ 3587-97 визначено:

3.1.17 Роботи з усунення зимової слизькості на автомобільних дорогах повинні проводитися у такій послідовності:

- наземні пішохідні переходи, затяжні підйоми і спуски, криві малого радіусу або їх сполучення в плані і повздовжньому профілі, ділянки доріг з незабезпеченою видимістю у плані та повздовжньому профілі, штучні споруди із звуженою проїзною частиною, криві в плані з відсутністю віражу, майданчики зупинок маршрутних транспортних засобів, що безпосередньо прилягають до проїзної частини доріг, місця злиття, переплетіння і розгалуження транспортних потоків;

- інші ділянки доріг державного значення.

3.1.18 Усунення недоліків зимової слизькості на автомобільних дорогах загального користування здійснюється з моменту її виявлення до повної ліквідації.

3.1.19 Повне снігоочищення на автомобільних дорогах загального користування здійснюється після закінчення снігопаду або завірюхи, крім віднесених до категорії стихійних лих, і не повинне перевищувати 8 год.

Водночас розділом 5 «Технічних правил ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів» затверджених наказом Міністерства Регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 54 від 14.02.2012р. визначено, що: усі роботи, виконувані у зимовий період, поділяються на такі групи: снігоочищення, видалення снігу та сколу, боротьба із слизькістю доріг, ліквідація ожеледі.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем під час ухвалення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не було з'ясовано всіх обставин справи відповідно до вимог ст. 280 КУпАП та висновок про наявність складу адміністративного правопорушення зроблений без врахування методики та нормативів ДСТУ 3587-97 якими саме визначаються вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, без врахування наявної кількості снігоочисної техніки, та того, що 13 лютого 2017 року вказана ділянка дороги по вул. О.Теліги-Вербова була оброблена протиожеледними засобами.

Також слід звернути увагу на те, що положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Разом з цим, згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Дійсно, за змістом ч.5 ст.258 КУпАП, відповідач не був зобов'язаний складати протокол у справі про адміністративне правопорушення. Разом з тим, він мав право це зробити. У випадку, коли особа заперечує факт вчинення правопорушення, саме протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП міг бути доказом його вчинення.

Цей же протокол був би доказом роз'яснення позивачу прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. У цьому ж протоколі позивач мав би змогу надати свої пояснення і це було б належним чином зафіксовано.

За відсутності протоколу а також інших доказів, які б підтверджували роз'яснення позивачу прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, колегія суддів не може спростувати його доводи про те, що працівником поліції не було вчинено зазначених дій. Так само суд не може взяти до уваги пояснення відповідача про те, що позивач не оспорював факту скоєння правопорушення. Ці обставини також не підтверджені жодними доказами.

Підпис у постанові по справі про адміністративні правопорушення свідчить виключно про те, що позивач отримав копію спірної постанови. Жодних його пояснень по суті правопорушення ця постанова не містить.

Крім того, вірними є доводи позивача щодо протиправності негайного розгляду справи.

У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення Конституційний суд України в своєму рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

Суд зазначав у наведеному Рішенні, що КУпАП визначає систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Вказані положення є законодавчими гарантіями обєктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності (п.2.2 Рішення).

Також Суд у наведеному Рішенні аналізує можливість притягнення особи до відповідальності у так званому у скороченому провадженні. При цьому Суд вказує, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Тобто, позиція Суду полягає у тому, що навіть у випадку, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, стадія фіксації адміністративного правопорушення та формування матеріалів справи є обовязковою і має передувати такому розгляду справи.

Крім того, суд вказує, що словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Співставляючи вищезазначене з встановленими обставинами справи колегія суддів вважає з необхідне зазначити, що розгляд справи про адміністративне правопорушення від імені органу уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення саме інспектором чи інспекторами патрульної поліції, які виявили правопорушення, не заборонений, однак він є не бажаним.

У такому випадку істотно змінюється правовий статус відповідного субєкта. З особи, яка виявила правопорушення, такий інспектор фактично має перетворитися у "квазісудовий" орган, який має забезпечити правопорушнику комплекс гарантованих йому прав та розглянути справу на основі обєктивної оцінки доказової бази.

За загальним правилом розгляд справи починається оголошенням про те, яка справа розглядається, зясовується хто прибув на розгляд справи, встановлюються анкетні дані особи, яка притягається до відповідальності, розяснюються її права, надається можливість подати докази, заявити клопотання.

Якщо особа заявляє обґрунтовані клопотання про ознайомлення зі справою, про допуск захисника, про приєднання доказів тощо, то ці клопотання мають бути розглянуті, а права особи, яка притягується до відповідальності, забезпечені. Лише після цього особа, яка розглядає справу, має оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Це повязано з тим, що силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Негайний розгляд справи без складання адміністративного протоколу чи документування у інший спосіб того, що розгляд справи відбувся з дотриманням прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності також ставить під сумнів правомірність винесеної постанови, що є самостійною підставою для визнання її протиправною та скасування.

Відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за ч.3 ст.140 КУпАП є протиправною й такою, що підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін відповідно до вимог ст.316 КАС України.

Також суд враховує положення ч.3 ст.272 КАС України, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в м. Рівному Департаменту патрульної поліції лейтенанта патрульної поліції ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "22" листопада 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "28" березня 2018 р.