Справа № 645/4712/17
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Бондарєва І.В.

27 березня 2018 р. м. ХарківСправа № 645/4712/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Курило Л.В.,

суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Моісеєвої К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.12.2017р. (повний текст складено 20.12.2017 р.) по справі № 645/4712/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради (далі по тексту - відповідач), в якому просив суд:

- визнати дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради протизаконними в частині недонарахування та недоплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни 3-ї групи за 2017 рік;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради здійснити доплату на користь ОСОБА_1 частини недонарахованої щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня як інваліду 3-ї групи за 2017 рік в сумі 6486 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.12.2017 р. позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління праці і соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради щодо недонарахування та недоплати ОСОБА_1, як інваліду війни 3 групи, щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня, за 2017 р., у розмірі, встановленому ч.5 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Зобов'язано Управління праці і соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради провести нарахування та виплату ОСОБА_1, як інваліду війни другої групи, щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня, за 2017 р., у розмірі, встановленому ч.5 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням сплачених сум.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Крім того, просив справу розглянути за відсутністю представника Управління.

У судове засідання учасники справи не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлялися належним чином.

Частиною 4 статті 229 КАС України визначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 15.07.2013 р., копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 3).

Позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради та має право на отримання щорічної разової грошової допомоги як інвалід війни відповідно до положень Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", що не заперечується сторонами, спірним є питання щодо розміру вказаних виплат у 2017 році.

12.10.2017р. ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради із заявою, в якій просив здійснити доплату недоотриманої щорічної одноразової допомоги інвалідам війни до 5 травня за 2017 рік в сумі 6484 грн., виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", з урахуванням виплаченої суми допомоги (а.с. 4).

Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради листом від 19.10.2017р. за вих. №Д-556.01.08-19.10.17 повідомило ОСОБА_1, що, ураховуючи п. 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України, який не визнано неконституційним, постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017р. №223 "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань", на підставі списків, які надані Індустріальним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України, було призначено разову грошову допомогу до 5 травня 2017 року в розмірі 2700,00 грн. Вказаний Список направлено на виплату до Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації (а.с. 5).

Вважаючи неправомірними дії відповідача щодо недонарахування та недоплати разової грошової допомоги до 5 травня, для захисту своїх прав позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо недоплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" є протиправними.

Враховуючи оскарження відповідачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині задоволення позовних вимог та межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року № 107-VI частину п'яту статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" викладено у такій редакції "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року № 107-VI.

Статтею 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", який набув чинності 1 січня 2015 року, розділ VІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 5 квітня 2017 року № 223 "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" якою визначено, що у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: інвалідам війни ІІІ групи - в розмірі 2700 гривень.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-11/2012 від 25 січня 2012 року у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Валентина Ніканорівна Великода проти України" висловив правову позицію, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу № 1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Суд зауважив, що першою і найважливішою вимогою статті 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначив, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.

Із набуттям чинності Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого статтею 13 "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Під час розгляду справи встановлено, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2017 рік була нарахована та виплачена позивачу в розмірі 2700,00 грн. відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України №223 від 05.04.2017р. "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Отже, відповідач, здійснюючи нарахування і виплату позивачу щорічної одноразової допомоги до 5 травня за 2017 рік у розмірі 2700,00 грн., діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством, тобто правомірно.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня в 2017 році, як інваліду війни 3 групи у розмірі 2700,00 грн., оскільки вказана виплата здійснена відповідно до положень Бюджетного кодексу України та у розмірі, встановленому пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів №223 від 05.04.2017р. "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Водночас, суд відхиляє посилання відповідача на порушення позивачем місячного строку звернення до суду , оскільки при обчисленні строку для звернення за захистом порушених прав із позовом до адміністративного суду до спірних правовідносин слід застосовувати ч.2 ст. 99 КАС України в редакції, чинній на час подання позовної заяви, відповідно до якої для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Отже, позивачем не пропущено строк звернення до суду.

Враховуючи зазначені обставини та докази у їх сукупності, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог - скасуванню, адміністративний позов в цій частині - залишенню без задоволення.

В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.12.2017р. по справі № 645/4712/17 в частині визнання протиправними дій Управління праці і соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради щодо недонарахування та недоплати ОСОБА_1, як інваліду війни 3 групи, щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня, за 2017 р., у розмірі, встановленому ч.5 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та зобов'язання Управління праці і соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради провести нарахування та виплату ОСОБА_1, як інваліду війни другої групи, щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня, за 2017 р., у розмірі, встановленому ч.5 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням сплачених сум - скасувати.

У цій частині ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

В іншій частині рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.12.2017р. по справі №645/4712/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя Л.В. Курило
Судді В.Б. Русанова О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 02.04.2018р.