Справа № 826/2210/18
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 березня 2018 року 11:15 № 826/2210/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К. при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представників сторін: від позивача - Гойдик Т.Л., від відповідача - Гирич К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іст Юроуп Петролеум"
до Державної фіскальної служби України
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Іст Юроуп Петролеум". В позовній заяві позивач просить суд:

«Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у прийнятті до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

- податкової накладної № 6 від 04.08.2011 р.

- розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 7 від 09.01.2018 р. до податкової накладної № 6 від 04.08.2011 р.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України прийняти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних 26.01.2018 р. - в операційний день, коли було надіслано засобами електронного зв'язку податкову накладну №6 від 04.08.2011 р. та розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №7 від 09.01.2018 р. до податкової накладної № 6 від 04.08.2011 р.»

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, на думку позивача, протиправно відмовляється реєструвати податкову накладну та розрахунок коригування її кількісних і вартісних показників.

При цьому, позивач стверджує, що є безпідставними посилання позивача на застосування строків, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України, оскільки, на думку позивача, даною нормою строків реєстрації податкових накладних не встановлено, а заяв про відшкодування податку позивачем не подано.

Відповідач прости позовних вимог заперечує з огляду на правомірність дій.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачем, 4 серпня 2011 року було виписано товариству з обмеженою відповідальністю «Житомирбудрозвідка» податкову накладну №6/1 на суму 150000грн. за авансовий платіж за роботи по вивченню мінерально - сировинної бази буто - щебеневої сировини законсервованих родовищ та перспективних ділянок в межах Житомирської обл., згідно договору №262/10 від 08.09.2010р. та додаткової угоди №21 від 27.07.2011р.

14 грудня 2017 року Господарським судом м. Києва була затверджена мирова угода по справі №910/10564/16, укладена між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Житомирбудрозвідка».

Позивач, з метою повернення отриманої в 2011 році попередньої оплати, зобов'язувався протягом 60 календарних місяців перераховувати на користь кредитора по 16070,83 грн. щомісячно. На виконання мирової угоди позивач 09.01.2018 р. перерахував кошти в сумі 16070,83 грн. (в тому числі ПДВ 2 678,47 грн.)

Державною фіскальною службою були направлені квитанції з вказівкою про те, що «документ не може бути прийнятий - порушено вимоги статті 102 Податкового кодексу України та пункту б Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 р № 1246 (у редакції постанови КМУ від 26.04.2017р. №341), а саме: дата складання податкової накладної не може бути меншою ніж 1095 календарних днів від дати складання самого розрахунку коригування».

Податковий кодекс України регулює відносини, які виникають у сфері справляння та адміністрування податків і зборів, визначає компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб, та права і обов'язки платників податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпунктів 16.1.2 та 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів та подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Стаття 192 Податкового кодексу України, встановлює порядок коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту, згідно із пунктом 192.1 цієї статті, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідно до абзацу 2 пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України, розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Згідно із пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України, розрахунок коригування до податкової накладної складається в порядку, встановленому для податкових накладних. Порядок складання та реєстрації податкових накладних регулюється статтею 201 Податкового кодексу України та постановою Кабінету Міністрів України № 1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних».

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Оскільки порядок складання розрахунку коригування до податкової накладної є аналогічним порядку складання податкових накладних, то розрахунок коригування повинен складатися платником податків на дату зміни суми компенсації вартості товарів/послуг, з огляду на норми статті 201 Податкового кодексу України. Вказаною статтею також не передбачено застосування строків давності до подання для реєстрації розрахунку коригування показників податкового зобов'язання та податкового кредиту саме у випадку зміни суми компенсації вартості товару/послуги.

Підставою прийняття Державною фіскальною службою України оскаржуваного позивачем рішення про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, стали висновки про порушення поданням такого розрахунку строків давності, встановлених ст.102 Податкового кодексу України та п. 6 постанови Кабінету Міністрів України № 1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» - за змістом квитанції № 1 від 11 серпня 2017 року.

В пункті 6 постанови Кабінету Міністрів України № 1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» зазначено, що розрахунок коригування до податкової накладної, яка складена до 1 лютого 2015 р. та не підлягала реєстрації відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, підлягає реєстрації після реєстрації такої накладної, для чого постачальник (продавець) товарів/послуг повинен протягом операційного дня зареєструвати податкову накладну (незалежно від дати її складення з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України) та розрахунок коригування.

Таким чином, строки давності, встановлені статтею 102 Податкового кодексу України, застосовуються до складання та реєстрації розрахунку коригування до податкових накладних, якщо такі накладні були складені до 1 лютого 2015 року та не підлягали реєстрації відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Згідно із пунктом 11 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить: понад 1 мільйон гривень - з 1 січня 2011 року; понад 500 тисяч гривень - з 1 квітня 2011 року; понад 100 тисяч гривень - з 1 липня 2011 року; понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

Отже, податкова накладна не підлягала реєстрації станом на дату виписки (04.08.2011р.) та не була зареєстрована.

Судом не приймаються посилання позивача на те, що статтею 102 Податкового кодексу України не встановлені строки для подачі розрахунків, як на підставу для висновку про відсутність вимог до строку подання розрахунку коригування взагалі.

При цьому суд виходить з того, що норми постанови Кабінету Міністрів України № 1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» містять обмеження строку реєстрації податкових накладних, при цьому застосовуватися має лише строк такого обмеження, а не інші обставини, зазначені у статті 102 ПК України.

Отже, суд вважає, що дії відповідача є правомірними, у зв'язку з чим, керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 03.04.2018.

Суддя С.К. Каракашьян