Справа № 649/1065/17
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 р.м. ХерсонСправа № 649/1065/17
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до голови Князегригорівської сільської ради ОСОБА_2, голови Великолепетиської районної державної адміністрації Херсонської області ОСОБА_3 про визнання протиправними рішення та бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до голови Князегригорівської сільської ради ОСОБА_2 (далі - відповідач-1), голови Великолепетиської районної державної адміністрації Херсонської області ОСОБА_3 (далі - відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправними бездіяльність відповідача-1 та протиправним рішення відповідача-2;

- зобов'язати Князегригорівську сільську раду та Великолепетиську районну державну адміністрацію Херсонської області надати ОСОБА_1 із житлового фонду соціального призначення соціальне житло в населеному пункті с. Князегригорівка чи с.м.т. ОСОБА_4.

Ухвалою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 30.11.2017 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 28.12.2017 року адміністративну справу передано за підсудністю до Херсонського окружного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2018 року справу розподілено судді Кисильовій О.Й.

Ухвалою від 18.01.2018 року позовну заяву залишено без руху, надано ОСОБА_1 строк для усунення недоліків. Ухвала отримана позивачем 17.02.2018 року.

Ухвалою від 28.02.2018 року у адміністративній справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1, маючи статус дитини-сироти та перебуваючи на квартирному обліку, мала позачергове право на отримання житла протягом місяця після завершення перебування у відповідному закладі. Рішенням виконавчого комітету Князегригорівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області від 27.06.2012 року № 40 позивач включена до списку квартирного обліку дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування з правом позачергового отримання житла. Однак, по досягненню 23-річного віку ОСОБА_1 не отримала житла. За результатами звернення до відповідачів про виділення житла, отримала відповіді про відсутність у с. Князе-Григорівка житла соціального призначення та пропозицію відповідача-2 користуватися житловим будинком, з якого була вилучена на момент посиротіння. ОСОБА_1 зазначає, що проживання у вказаному будинку є неможливим з поважних причин, асаме: будинок належав бабусі позивачки, яка після смерті заповіла його брату позивачки, інваліду 2 групи ОСОБА_5 На даний час ОСОБА_1 є безробітною та проживає разом з малолітнім сином в орендованому житлі у м. Енергодар Запорізької області, до якого переїхала після укладення шлюбу. Вона позбавлена матеріальної підтримки чоловіка - батька дитини, на підтвердження чого надала копію рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 07.12.2017 року у справі № 316/1493/17 про стягнення на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6, яке знаходиться на виконанні в органах виконавчої служби. Позивач стверджує, що її переїзд не є перешкодою для отримання соціального житла, оскільки останнє надається за місцем походження дитини-сироти. Просить задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Відповідач-1 надіслав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого не погоджується з вимогами позивача, з огляду на наступне. 06.11.2012 року ОСОБА_1 знята з реєстрації у с. Князе-Григорівка у звязку з переїздом на інше постійне місце проживання до м. Енергодар, де проживає і на сьогодні, а тому має відповідне право на житло у вказаній місцевості. Крім того, у сільській раді відсутній житловий фонд соціального чи будь-якого іншого призначення. У звязку з обмеженістю бюджетного фінансування у сільської ради не було та не має можливості для формування житлового фонду соціального призначення. Відповідач-1 просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог та розглянути справу за його відсутності.

Відповідач-2 надіслав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого не погоджується з вимогами позивача, з наступних підстав. На території Великолепетиської селищної та Князегригорівської сільської рад відсутній житловий фонд соціального та будь-якого призначення. На сьогоднішній час ОСОБА_1 виповнилося 23 року, а тому вона втратила право позачергового отримання у користування житлового приміщення, передбаченого ст. 46 Житлового кодексу України. Також, Великолепетиська РДА повідомляла позивача про реалізацію Програми індивідуального житлового будівництва на селі "Власний дім", впровадженої Указом Президента України від 27.03.1998 року № 222/98. Відповідно до Програми, мешканці сільських населених пунктів, громадяни, які переселяються в сільську місцевість, мають можливість отримати довгостроковий кредит під 3 % річних на будівництво чи придбання індивідуального житлового будинку. Відповідач-2 просить відмовити позивачу у задоволенні вимог та розглянути справу за відсутності його представника.

Пунктом 2 частинами 1 статті 263 КАС України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Заявами по суті справи є позов та відзив.

Таким чином, суд розглядає адміністративну справу у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Згідно з Витягом з обліково-статистичної картки дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_7 (відповідно до свідоцтва про шлюб від 03.03.2016 року ОСОБА_3 І-ЖС № 168306 ОСОБА_6), ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Князе-Григорівка, Великолепетиського району, Херсонської області, має статус дитини-сироти.

Рішенням виконавчого комітету Князегригорівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області від 27.06.2012 року № 40 ОСОБА_7 включена до списку квартирного обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування з правом позачергового отримання житла.

15.03.2017 року позивач звернулася до відповідача-2 із заявою про надання їй, як дитині-сироті, соціального житла у зв'язку із перебуванням на квартирному обліку у Великолепетиському районі з 18 річного віку.

11.04.2017 року листом № 01-19/10-571 Великолепетиська районна державна адміністрація Херсонської області надала відповідь ОСОБА_1, розяснивши позивачу право користування житловим будинком за адресою: Херсонська область, Великолепетиський район, с. Князе-Григорівка, вул. Червоноправпорна, 62, з якого вона була вилучена на момент посиротіння.

Надаючи оцінку діям відповідачів щодо ненадання соціального житла ОСОБА_1, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа визначає Закон України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" від 13.01.2005 року № 2342-IV (далі Закон № 2342-IV).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2342-IV дитина-сирота це дитина, в якої померли чи загинули батьки. Статус дитини-сироти - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування. Особами із числа дітей-сиріт вважаються особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування.

Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону № 2342-IV діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, у разі відсутності в таких дітей житла мають право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сімї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за заявою опікуна чи піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування.

Після завершення перебування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у відповідних закладах для таких дітей, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сімї або завершення терміну піклування над такими дітьми та в разі відсутності в таких дітей права на житло обласні, Київська та Севастопольська міські, районні державні адміністрації, органи місцевого самоврядування забезпечують дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа протягом місяця у позачерговому порядку впорядкованим соціальним житлом (ч. 4 ст. 33 Закону № 2342-IV).

Пунктом 1 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року № 682 (далі Порядок № 682) встановлено, що діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, беруться на облік відповідними органами місцевого самоврядування за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Таким чином, суд вважає, що факт включення відповідачем-1 ОСОБА_7 до списку квартирного обліку дітей-сиріт з правом позачергового отримання житла підтверджує факт існування у позивача права на отримання житла за місцем походження, яке відповідає санітарним і технічним вимогам.

Статтею 39 Житлового Кодексу Української РСР встановлено, що громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов, зокрема діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, а також особи з їх числа беруться відповідними органами місцевого самоврядування на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем їх походження або проживання до влаштування в сім'ї громадян, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 46 ЖК Української РСР поза чергою жиле приміщення надається, зокрема, дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім'ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 10 Закону України "Про житловий фонд соціального призначення" від 12.01.2006 року № 3334-IV (далі Закон № 3334-IV) передбачено, що соціальний квартирний облік здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування за місцем проживання громадян (для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які досягли 16 років, осіб із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - за місцем походження або проживання дітей такої категорії до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сімї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, для зазначеної категорії дітей та осіб, які перебувають на обліку внутрішньо переміщених осіб, - за місцем обліку внутрішньо переміщених осіб), які мають право на отримання квартир, садибних (одноквартирних) жилих будинків із житлового фонду соціального призначення, після набуття ними повної цивільної дієздатності відповідно до закону.

Пунктом 7 частини 1 статті 10 Закону № 3334-IV встановлено, що право позачергового отримання квартир або садибних (одноквартирних) жилих будинків із житлового фонду соціального призначення, за наявності в них права на отримання такого житла, мають, зокрема, діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, після завершення перебування у відповідних закладах для таких дітей, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сімї або завершення терміну піклування над такими дітьми та в разі відсутності в таких дітей права на житло, а також особи з їх числа при завершенні ними строкової служби у Збройних Силах України або при поверненні їх з установ, які виконують покарання у вигляді позбавлення волі, - протягом місяця.

Частинами 1, 2 статті 25 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року №2402-III (Закон № 2402-III) визначено, що діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави. Відсутність одного або обох з батьків та батьківського піклування підтверджується відповідними документами, які є підставою для надання цим дітям матеріального забезпечення і пільг, передбачених законодавством України.

Діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сімї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, не мали впорядкованого житла або вселення яких у приміщення, що зберігалося за ними, неможливе внаслідок його знищення чи пошкодження або з інших поважних причин, що унеможливлюють проживання там цих дітей, забезпечуються позачергово впорядкованим житлом за місцем їх походження або проживання до влаштування в сімї громадян, відповідні заклади або за місцем обліку внутрішньо переміщених осіб, якщо вони зареєстровані як внутрішньо переміщені особи, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 5 ст. 25 Закону № 2402-III).

За приписами статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (далі-Закон № 280/97-ВР) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, облік громадян, які відповідно до законодавства погребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; сприяння розширенню житлового будівництва, подання громадянам, які мають потребу в житлі, допомоги в будівництві житла, в отриманні кредитів, у тому числі пільгових, та субсидій для будівництва чи придбання житла; надання відповідно до закону громадянам, які потребують соціального захисту, безоплатного житла або за доступну для них плату; облік нежилих приміщень на відповідній території незалежно від форм власності, внесення пропозицій їх власникам щодо використання таких приміщень для задоволення потреб територіальної громади.

Пунктами 1, 9 частини 1 статті 23 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" від 09.04.1999 року № 586-XIV (далі-Закон № 586-XIV) передбачено, що місцева державна адміністрація в межах повноважень реалізує державну політику в галузі соціального забезпечення та соціального захисту соціально незахищених громадян - пенсіонерів, інвалідів, одиноких непрацездатних, дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб із їх числа, одиноких матерів, багатодітних сімей, інших громадян, які внаслідок недостатньої матеріальної забезпеченості потребують допомоги та соціальної підтримки з боку держави; вирішує питання щодо встановлення опіки і піклування, створення передбачених законодавством умов для виховання та/або влаштування дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, щодо захисту особистих і майнових прав та інтересів дітей, а також вживає інших заходів щодо соціального захисту дітей, віднесених до її компетенції законом.

Таким чином, із аналізу положень наведених вище нормативних актів слідує, що діти-сироти мають право на позачергове забезпечення впорядкованим житлом за місцем їх походження або проживання. Обов'язок взяття на облік таких дітей покладено на органи місцевого самоврядування. У свою чергу обов'язок забезпечення протягом місяця дітей-сиріт соціальним житлом за рахунок житлового фонду соціального призначення, після набуття ними повної цивільної дієздатності, покладено як органи місцевого самоврядування, так і на місцеві державні адміністрації.

Суд відмічає, що законодавець обов'язок забезпечення дітей-сиріт соціальним житлом не ставить у залежність від того, куди дитина-сирота переїхала після досягнення нею 23 річного віку. Житло дітям, що мають статус сироти, надається за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу.

Відтак, суд не бере до уваги доводи відповідача-1 про зняття ОСОБА_1 з реєстрації у с. Князе-Григорівка, як на підставу, що звільняє орган місцевого самоврядування чи орган державної влади від обов'язку надання їй соціального житла, оскільки вона і на сьогодні знаходиться на квартирному обліку в с. Князе-Григорівка, незалежно від того, де зареєстроване її місце проживання. Суду не надано доказів зняття позивача з квартирного обліку.

Також не є обгрунтованими доводи відповідача-2 про втрату ОСОБА_1 передбаченого права після набуття нею 23 років, оскільки досягнення позивачем 23-річного віку не позбавляє її гарантованого державою права на соціальний захист.

Суд вважає, що незабезпечення позивача соціальним житлом у періоз з 16-ти по 23-річний вік, є протиправним зволіканням органів місцевого самоврядування та державної влади щодо виконання покладених на них законом обов'язку.

Варто відмітити, що відповідачами пропонувалось ОСОБА_1 використовувати житло однокімнатний житловий будинок площею 4,5 кв.м за адресою: Херсонська область, Великоолександрівський район, с. Князе-Григорівка, 62, з якого вона була вилучена у двохрічному віці на момент посиротіння. За твердженням позивача, вона не є власником вказаного житла, що належало її бабусі, яка після смерті заповіла будинок брату позивачки, інваліду 2 групи ОСОБА_5

Підтвердженням того, що будинок № 62 за адресою: Херсонська область, Великоолександрівський район, с. Князе-Григорівка, не був придатним для проживання позивачки є факт взяття останньої на квартирний облік рішенням відповідача-1 від 27.06.2012 року № 40.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не надано суду належних доказів того, що ними було вжито всіх передбачених законодавством заходів по забезпеченню позивача соціальним житлом, а надані ОСОБА_1 відповіді на її звернення суд розцінює як формальну відписку, оскільки, аргументуючи відмову відсутністю фонду соціального житла, відповідачі не вживали жодних заходів щодо створення такого фонду.

За таких обставин суд дійшов висновку про порушення відповідачами прав позивача шляхом допущення протиправної бездіяльності щодо не забезпечення ОСОБА_1 соціальним житлом, а тому задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність голови Князегригорівської сільської ради Великолепетиського району та голови Великолепетиської районної державної адміністрації Херсонської області щодо не забезпечення ОСОБА_1 позачергово житлом соціального призначення.

Зобов'язати голову Князегригорівської сільської ради та голову Великолепетиської районної державної адміністрації Херсонської області в межах компетенції позачергово забезпечити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, впорядкованим соціальним житлом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 10.4.2