Справа № 826/2048/18
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 березня 2018 року 11:49 № 826/2048/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представників сторін: від позивача - ОСОБА_1, від відповідача - Бондаренко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_3
до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.06.2017

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_3, в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві №95658-13, №95617-13, №94618-13, №95619-13 від 30.06.2017р.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем, в порушення приписів підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, оскаржувані рішення позивачу надіслано тільки 25.09.2017р.

Іншого обґрунтування позовних вимог відповідачем не наведено, наявність нерухомого майна та обов'язку сплати податку представник позивача в судовому засіданні не заперечував.

Відповідачем позовні вимоги заперечуються з огляду на правомірність винесених рішень.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням ДФС у м. Києві 30.06.2017 року на підставі ст. 266 ПКУ, фізичній особі ОСОБА_3 сформовано податкові повідомлення-рішення про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

№ 95615-13 на суму 372,06 грн., за садовий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 147 м2;

№ 95617-13 на суму 1637,06 грн. за нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 загальною площею 118,8 м2;

№ 95618-13 на суму 541,93 грн. за нежитлове приміщення по АДРЕСА_3 загальною площею 39,4 м2,

№ 95619-13 на суму 760,66 грн. , за нежитлове приміщення по АДРЕСА_4 загальною площею 55.2 м2.

Представником позивача не спростовувалась обставина наявності нерухомого майна, застосовані відповідачем відомості про нормативно - грошову оцінку та коефіцієнти.

Як вбачається з копії конверту поштового відправлення, оскаржувані рішення було здано на пошту 25.09.2017р. Зазначена обставина відповідачем не заперечується.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом пунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, земельним податком визнається обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з пункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України, об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до пункту 287.6 статті 287 Податкового кодексу України, при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Згідно статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Пунктом 271.1 статті 271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь та земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки (пункт 274.1 статті 274 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Пунктом 286.5 статті 286 цього Кодексу встановлено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року №1204, який було зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 р. за N 124/28254, затверджено порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків.

Згідно з абзацом третім розділу ІІІ вказаного порядку, після підписання податкове повідомлення-рішення (крім податкового повідомлення-рішення за формою "Ф") не пізніше наступного робочого дня надсилається (вручається) платнику податків. Податкове повідомлення-рішення за формою "Ф" надсилається (вручається) платнику податків у терміни, встановлені Кодексом для податків на майно фізичних осіб.

Суд погоджується з посиланнями позивача на порушення відповідачем вимог вказаного порядку.

Проте, жодною нормою чинного законодавства України не передбачено такого наслідку порушення строку надсилання рішення, як скасування податкового повідомлення - рішення.

Суд вважає, що можливе, внаслідок несвоєчасного отримання рішень, порушення прав позивача не може захищатися скасування рішень про визначення суми податку, тому, керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 03.04.2018.

Суддя С.К. Каракашьян