Справа № 815/2317/17
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/2317/17

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М. повний текст постанови складений 30 листопада 2017 року

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Бойка А.В. та Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Гончарової О.О.,

апелянта/позивача Скібіна О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника озброєння військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування накладеного дисциплінарного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

20 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника озброєння військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 , в якому просив визнати неправомірним рішення (перевищення службових повноважень) начальника озброєння військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та переслідування по службі за подання скарги особисто на нього, а також оскарження дій та наказів командування військової частини НОМЕР_1 , в судовому порядку; скасувати накладене на позивача усно начальником озброєння військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 від 21.03.2017 року дисциплінарне стягнення «Догана» за відсутність на службі.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений частково. Визнано протиправним та скасовано рішення начальника озброєння військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 про накладення дисциплінарного стягнення догана (усно) на підполковника ОСОБА_1 за відсутність 20.03.2017 року на службі без дозволу начальника озброєння, про що занесена запис від 21.03.2017 року до службової картки ОСОБА_1 .. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне з`ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги повністю.

Апелянт/позивач зазначає, що суд першої інстанції не оцінив докази, такі, як відповідь на скаргу ОСОБА_1 в 2016 році щодо оскарження дій полковника ОСОБА_2 та відповідне рішення суду від 18 січня 2017 року по справі №815/5510/16. Також судом першої інстанції не враховано те, що відповідач - начальник озброєння військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_2 , маючи владні повноваження при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності за відвідування залу судових засідань особисто був зацікавлений у створенні позивачу перешкод для підготовки та реалізації захисту його правової позиції під час розгляду справи №815/1266/17, у зв`язку з цим постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання перевищення службових повноважень (переслідування по службі) начальником озброєння військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 необґрунтована і підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї апелянта/позивача ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді начальника служби метрології та стандартизації озброєння оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) та має військове звання «підполковник».

21 березня 2017 року начальником озброєння військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, що підтверджується відповідним записом в розділі «стягнення» в службовій картці позивача.

Як вбачаться з розділу ІІ «Стягнення» службової картки ОСОБА_1 , до останнього застосовано Догану «усно» за відсутність на службі без дозволу начальника озброєння 20.03.2017 року, яку накладено 21.03.2017 року начальником озброєння в/ч НОМЕР_1 та затверджено ТВО Начальника штабу - першого заступника командира в/ч НОМЕР_1 полковником ОСОБА_3 .

На думку позивача, начальник озброєння військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_2 , при прийнятті спірного рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, проігнорував поважність причин відсутності останнього на службі за фактом виклику 20.03.2017 року до Одеського окружного адміністративного суду, як позивача.

Позивач вважає, що порушено його конституційні права та вимоги ст. 113 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а також зазначає, що накладення на нього дисциплінарного стягнення «Догана» (усно) здійснено з порушенням вимог ст. 86 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не здійснено всіх необхідних дій для об`єктивного визначення причин та обставин вчинення правопорушення, його наслідків, а також не враховано попередню поведінку позивача, тривалість військової служби, рівень знань про порядок служби.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджені Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV.

Згідно з ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ст. 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці мають усі права і свободи громадян України.

Згідно зі статтею 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Статтею 18 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що військовослужбовці перебувають під захистом держави і мають усю повноту прав і свобод, закріплених Конституцією України.

Відповідно до статті 19 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України держава гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей соціальний та правовий захист відповідно до законів прийнятих та прийнятих відповідно них нормативно - правових актів.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV. (в редакції від 05.03.2015 року чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Відповідно до зазначених норм на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Таким чином, суд першої інстанції правильно виходив з того, що вирішальним при накладенні дисциплінарної відповідальності за скоєний проступок військовослужбовцем є характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, ступень вини, попередня поведінка порушника.

До того ж, відповідачем не надано доказів того, що при оголошенні 21.03.2017 року позивачу дисциплінарного стягнення у вигляді догани (усно), було проведено бесіду з підполковником ОСОБА_1 , встановлено причини та обставини, за яких позивач був відсутнім на службі 20.03.2017 року.

Також, судом першої інстанції вірно враховано доводи позивача щодо порушень ОСОБА_2 порядку накладення дисциплінарних стягнень, оскільки останній не реалізував можливість клопотати перед вищим командуванням про призначення службового розслідування для з`ясування всіх причин та обставин, пов`язаних із відсутністю позивача на службі 20.03.2017 р.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем не здійснено всіх необхідних дій для об`єктивного визначення причин та обставин вчинення правопорушення, його наслідків, а також не враховано попередню поведінку позивача, тривалість військової служби, рівень знань про порядок служби.

Доказів, які б доводили, що накладення догани (усно) відбулось з дотриманням норм ст. ст. 83-95 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідачем не надано, хоча такий обов`язок відповідача в адміністративній справі випливає з положень ч. 2 ст. 71 КАС України (в редакції, що діяла під час розгляду судом першої інстанції даної справи).

Водночас, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу позивача в частині визнання перевищення службових повноважень начальником озброєння військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності та переслідування по службі саме за подання скарги особисто на позивача за оскарження дій і наказів командування військової частини НОМЕР_1 у судовому порядку, оскільки позивачем недостатньо обґрунтовано та не надано відповідних доказів перевищення службових повноважень начальником озброєння військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності, а також доказів переслідування по службі за подання скарги, оскарження дій і наказів командування військової частини НОМЕР_1 у судовому порядку.

Крім того апеляційний суд роз`яснює, що стаття 245 КАС України не передбачає такого повноваження адміністративного суду, як визнання певного факту, як наполягає апелянт/позивач.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі позивача, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом першої інстанції відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись статтями 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2018 року.

Суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя А.В.Бойко

Суддя Ю.В.Осіпов