Справа № 640/16822/17
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 р. м. ХарківСправа № 640/16822/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

секретарі судового засідання: Жданюк А.О.

за участі:

представник позивача ОСОБА_1

представник відповідача Гончар Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2018 року (суддя 1 інстанції Зуб Г.А., повний текст складено 26.02.2018 року) по справі № 640/16822/17 за позовом ОСОБА_3 до Харківської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Харківської митниці ДФС у справі про порушення митних правил №0749/80700/17 від 10.10.2017 року за ч.3 ст. 470 МК України.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2018 року відмовлено в задоволенні позову.

Позивач - ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, прийнятого з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апелянт зазначає, що судом не було надано належної правової оцінки доводам позивача. В діях позивача відсутній склад правопорушення передбачений ч.3 ст.470 МК України, як то об'єктивна, так і суб'єктивна його сторона. 10.10.2017 року Харківської митницею ДФС була винесена оскаржувана постанова, хоча на думку позивача ст. 95 МК України не встановлює строку транзитного переміщення товару у ручній поклажі. Законодавець не визначив строку доставки товарів до митниці призначення у разі переміщення товарів у ручній поклажі, що свідчить про відсутність об'єктивної сторони адміністративного правопорушення. Також позивач не є декларантом товару, або власником або одержувачем, та взагалі ніякого відношення до нього немає. Крім того, в графі 31 МД вказано товар сигарети з фільтром згідно з УКТЗЕД -2402 20 90 20, однак у оскаржуваній постанові зазначено «цигарки», що є не тотожним поняттям «сигарети з фільтром», які мають різні коди за УКТЗЕД, а тому не доставляння до митниці призначення позивачем товару цигарки притягати неможливо.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Наполягає на законності прийнятого відповідачем рішення та безпідставності доводів апелянта. Наданий письмовий відзив, в якому заперечують проти апеляційної скарги, вважають судове рішення законним та обґрунтованим.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, що 07.02.2017 р. митним постом "Харків-Центральний" Харківської митниці ДФС уповноваженою особою на роботу з митницею ТОВ "Євро-Диліжанс" подано для здійснення митного контролю та митного оформлення митну декларацію типу ТР81АА № 807100000/2017/004232 для поміщення товару "Сигарети з тютюном (сигарети з фільтром): - portal SILVER - 1000 пачок. Торгівельна марка: немає даних. Виробник: ОАО "Гродненская табачная фабрика "Неман". Країна виробництва: BY.

Зазначений товар поміщено на підставі даної митної декларації в митний режим "транзиту". Відправником товару виступало ТОВ "Євро-Диліжанс", 62332, Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, вул. Белгородська, 1. Одержувач товару - ТОВ "Євро-Диліжанс", 61031, м. Харків, вул. Ромашкіна, 1. Митниця призначення згідно графи 53 МД - митний пост "Харків-аеропорт" Харківської митниці ДФС, строк доставки товару до митниці призначення згідно графи J МД - 12.02.2017, особа перевізник згідно графи 50 МД - комірник ОСОБА_4

10.10.2017р. Харківською митницею ДФС прийнято постанову у справі про порушення митних правил № 0749/80700/17, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 8500 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що під час провадження у справі про порушення митних правил № 0749/80700/17 митницею підтверджено наявність в діях позивача порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та правомірно прийнято оскаржувану постанову у відношенні позивача, а посилання представника позивача, що позивача була притягнуто до відповідальності за «цигарки» є необґрунтованим, з огляду на вказаний код товару з УКТЗЕД, що є вірним зазначенням товару.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст.193 Митного кодексу України, за порушення встановленого порядку переміщення товарів транзитом перевізник притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 470 МК України встановлено адміністративну відповідальність за недоставлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів до органу доходів і зборів призначення, видачу їх без дозволу органу доходів і зборів або втрату, а саме: перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на 10 діб, а також втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 Митного кодексу України декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Частина 1 ст. 91 Митного кодексу України визначає, що переміщення товару у митному режимі транзиту здійснюється як прохідний або внутрішній транзит, або каботаж.

Згідно з пп. в) п. 2 ч. 2 ст. 91 Митного кодексу України митний режим транзиту застосовується до товарів, які переміщуються від одного пункту, розташованого на митній території України, до іншого пункту, розташованого на митній території України, у тому числі якщо частина цього переміщення проходить за межами митної території України.

Умови поміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митний режим транзиту визначені статтею 92 Митного кодексу України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 92 Митного кодексу України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Відповідно до ч. 4 ст. 92 Митного кодексу України для поміщення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення у митний режим транзиту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: 1) подати органу доходів і зборів митну декларацію (документ, який відповідно до статті 94 цього Кодексу використовується замість митної декларації), товарно-транспортний документ на перевезення та рахунок-фактуру (інвойс) або інший документ, який визначає вартість товару; 2) у випадках, визначених законодавством, надати органу доходів і зборів дозвільний документ на транзит через митну територію України, який видається відповідними уповноваженими органами; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, забезпечити виконання зобов'язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

Відповідно до п.1.1 розділу ІІ «Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень» №1066, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2012 року, під час відправлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення обов'язково встановлюється строк транзитного перевезення до митниці призначення.

Строк транзитного перевезення встановлюється в автоматичному режимі під час постановки електронної копії документів контролю за переміщенням товарів на контроль за переміщенням у відповідному програмно-інформаційному комплексі ЄАІС залежно від виду транспорту відповідно до ст..95 МК України.

При чому, з огляду на п.1.1. цього ж розділу, під такий контроль підпадає також переміщення товару, що перебуває під митним контролем в ручній поклажі не залежно від виду транспорту.

Крім того, згідно з ст. 93 Митного кодексу України визначені вимоги до переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митному режимі транзиту, зокрема відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України встановлені строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту.

Апелянт наголошує на тому, що ними не було допущено порушень ч.1 ст.95 МК України, тому як в графі 26 «вид транспорту в межах України» проставлено код 91 у відповідності до класифікатору видів транспорту, що означає, як інший вид транспорту та по назві відповідає, як переміщення товару у ручній поклажі, а положення цієї норми не встановлює строку для іншого виду транспорту-як то у ручній поклажі.

В той же час такі доводи є хибними. Колегія суддів погоджується з висновку суду першої інстанції, що скориставшись правом, відповідно до ст. 71 Митного кодексу України та обравши митний режим транзиту ТОВ "Євро - Диліжанс", зобов'язувалось дотримуватись його умов, визначених ст.ст. 92, 93, 95 Митного кодексу України. Враховуючи, що однією з умов перебування товару в митному режимі транзиту є саме доставка його до митниці призначення у строки, встановлені ст. 95 Митного кодексу України, то підприємство було зобов'язане виконати вказані умови митного режиму транзиту.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта стосовно не встановлення строку для транзитного перевезення товару у ручній поклажі. В даному випадку основним та ключовим питанням, що визначений законодавцем, є саме товар який повинен бути переміщений транзитом у встановлений строк. Переміщення товару транзитом не є безмежним у часі та з огляду на положення ч.1 ст.103 МК України, таке переміщення товару є тимчасовим митним режимом для якого встановлюються певні преференції.

У випадку не виконання такого обов'язку та порушення правил переміщення у строк, встановлюється відповідна відповідальність. Як вбачається з матеріалів справи, що митницею за МД ТР81АА №807100000/2017/0044232 від 07.02.2017р. було встановлено строк доставки до 12.02.2017р.. В той же час, доказів оскарження та не згоди з митним оформленням відповідного товару, або зміна строку транзитного переміщення стороною позивача не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 МКУ до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається, окрім іншого, 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення).

Як встановлено судами, згідно з електронним повідомленням ТОВ "Євро-Диліжанс" про розміщення на митний склад товарів, поміщених у інші митні режими від 13.02.2017р. на підставі ч. 3 ст. 122 МК України вказаний товар було розміщено для зберігання на митному складі ТОВ "Євро-Диліжанс", встановлений строк перебування товарів на митному складі до 14.05.2017р. при чому колегія суддів звертає увагу, що декларантом самостійно зазначена кінцева дата закінчення строку перебування товару на митному складі.

В той же час, звернення на виконання митних формальностей поза місцем розташування органу доходів і зборів по видачі з митного складу ТОВ "Євро-Диліжанс" товару задекларованого по вищевказаній МД, відповідно до вимог наказу Міндоходів від 16.12.2013 № 804, або на виконання інших митних формальностей до Харківської митниці ДФС не надходили.

Так, відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 102 Митного кодексу України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

При ввезенні товарів на митну територію України з метою подальшого їх поміщення у відповідний митний режим митний режим транзиту завершується фактичним доставленням товарів до органу доходів і зборів призначення.

Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 102 Митного кодексу України для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного ст. 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений ст. 94 цього Кодексу.

В той же час, як було встановлено вищевказані вимоги, закріплені в Митному кодексі України позивачем виконані не були, в тому числі і до теперішнього часу.

Колегія суддів звертає увагу, що позивача було притягнуто до відповідальності, за те, що він, як керуючий митним складом юридичної особи на час прийняття постанови, всупереч вимогам ст..102 МК України та встановленого кінцевого строку до 14.05.2017 р. товар до митного поста «Харків-Аеропорт» Харківської митниці ДФС доставлено не було, про причини такого не доставляння митницю не повідомляв.

Доводи апелянта стосовно того, що у Позивача відсутня суб'єктивна сторона складу правопорушення, та він не має відношення до товарів «цигарки» які вказані в оскаржуваній постанові Харківської митниці ДФС від 10.10.2017 року також є безпідставними з огляду на положення ч. 1 ст. 458 МК України та ч. 2 ст. 459 Митного кодексу України, якою визначено, що суб'єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств. Як встановлено за матеріалами справи, що відправником товару є ТОВ «Євро-Диліжанс», керуючим якого є позивач, а одержувач - ТОВ «Євро-Диліжанс» (адреса магазину безмитної торгівлі ТОВ «Євро-Диліжанс»), крім того, керуючим митним складом ТОВ «Євро-Диліжанс» є також ОСОБА_3, тому позивач є належною відповідальною особою.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно неприйняття до уваги з огляду на необґрунтованість доводів сторони позивача, що його було притягнуто до відповідальності за «цигарки» безпідставно, оскільки в наявній МД вказано код товару з УКТЗЕД -2402 20 90 20 - сигарети з фільтром, а відповідно наданих пояснень до УКТЗЕД, код 2402 20 90 сигарети, цигарки - це скрутки тютюну, які можна курити такими, якими вони є і які не належать до категорії сигар або сигарил, тобто таке визначення не має впливу на саму суть спірного питання та не спростовує обов'язку своєчасного доставлення товару.

Доводи представника позивача в судовому засіданні щодо неповідомлення про складання протоколу про порушення, є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на матеріалаи справи, якими у повному обсязі спростовують їх. Крім того, у позові позивача не наводив зазначені обставини, як підстави протиправності оскаржуваної ним постанови. Відшукування нових підстав в суді апеляційної інстанції, є не доречним.

Колегія суддів також вважає безпідставними доводи апелянта стосовно відсутності аналізу та правової оцінки аргументам викладених позивачем у позові, що є порушенням ст..6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та підставою для скасування рішення.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, в той же його час не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, п. 29). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

З огляду на зміст судового рішення, воно є цілком зрозумілим та таким, що надає відповіді на усі ключеві питання в межах спірних правовідносин та належним чином зазначені підстави, на яких ґрунтуються висновки суду при відмові у задоволенні позову.

З огляду на вище встановленні обставини, колегія суддів приходить до висновку, про те, що суд першої інстанції достовірно встановлено, що в діях Позивача наявні ознаки порушення митних правил, передбачені ч. 3 ст. 470 МК України, оскільки він перевищив встановлений строк доставки до митниці товару.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції. Судове рішення не може бути скасовано лише з формальних підстав.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 23, 31, 33, 90, 268, 271, 272, 286, 292, 308, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2018 року по справі № 640/16822/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справи визначеної статтею 286 КАС України, відповідно до ст..272 цього Кодексу набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя (підпис)М.М. Яковенко
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях М.І. Старосуд