Справа № 826/12227/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 лютого 2018 року № 826/12227/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Борсуковській А.О.,

за участю представників сторін:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Державної архітектурно-будівельної інспекції України

та Головного інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київської області Погребняка Богдана Михайловича

про визнання протиправними дії, визнання протиправними та скасування приписів,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_3 (далі - позивач) з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області та Головного інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київської області Погребняка Богдана Михайловича (далі - відповідач) про визнання протиправними дії, визнання протиправними та скасування приписів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив про те, що проведення перевірки головним інспектором ДАБІ у Київській області за відсутності суб'єкта містобудування або його уповноваженого представника було здійснено з перевищенням меж повноважень, наданих головному інспектору ДАБІ у Київській області, чим були порушені права позивача, визначені порядком 553, іншими законами та підзаконними актами, у тому числі право вимагати від посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю дотримання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб орагну державного архітектурно-будівельного контролю службових посвідчень; відмови у допуску до проведення позапланової перевірки, у разі відсутності у посадової особи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Крім того, позивач зазначив, що його уповноважений представник, який був присутній підчас проведення перевірки позивача, не був належним представником, з тим підстав, що 13.02.2017 року відмовився від представництва інтересів позивача. про що повідомив останнього.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву.

Розглянувши документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі звернення гр. ОСОБА_5 від 31.10.2016 року вх. № 10/10-3110/11, направлення №821.16/01/11 від 20.02.2017 року та наказу ДАБІ України №976 від 08.09.2015 року була проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (замовник - гр. ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) назва та місцезнаходження об'єкта будівництва: Будівельні роботи з будівництва будівлі невизначеного призначення за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Гатне, вул.Кленова, 63. Перевірка відбувалась в присутності уповноваженої особи гр. ОСОБА_3, за довіреністю від 10.12.2015 року, зареєстрованої в реєстрі за №1794 гр. ОСОБА_6.

За результатами перевірки встановлено, що станом на 21.02.2016 року на земельній ділянці за вищезазначеною адресою, яка належить гр. ОСОБА_7 на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.08.2016 року, зареєстрований в реєстрі за №2465 (цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,120г га. кадастровий НОМЕР_1) у 2016 році власником вказаної земельної ділянки розпочаті будівельні роботи з будівництва будівлі невизначеного призначення, а саме влаштовано котлован та виконані будівельні роботи з будівництва фундамент з блоків ФБС орієнтовними розмірами в типі 30x12м. без отримання документу, що надає право на виконання будівельних робіт (без надіслання Департаменту повідомлення про початок виконання будівельних робіт), чим порушено вимоги статті 34 Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності».

На виконання вимог Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011 року (далі - Порядок № 553), за результатами проведеної перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил віл 21.02.2017 року.

Надалі, відповідно до вимог пункту 17 Порядку № 553, з метою усунення порушень містобудівного законодавства посадовою особою Департаменту було видано:

- припис № С-2102/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил віл 21.02.2017 року з вимогою усунення виявлених порушень у термін до 21.03.2017 року;

- припис № С-2102/2 про усунення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт від 21.02.2017 року, з вимогою зупинити виконання будівельних робіт з будівництва будівлі невизначеного признання з 21.02.2017 року.

Оскільки позивач відмовився від підписання акту та приписів (у присутності свідка гр. ОСОБА_8, АДРЕСА_2 тел. НОМЕР_2), їх разом з листом з вимогою з'явитися для складання протоколу 22.02.2017 року було направлено на адресу позивача: 12600, Житомирська обл., Брусилівський р-н, смт. Брусилів, вул. 3- Булави, буд. 2, цінним листом з описом № 929.

Відповідно до Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 року №294 Держархбудінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Згідно з Положенням одним із основних завдань Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема, здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Положеннями статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання будівельних робіт визначена Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №503 (далі - Порядок №553).

Відповідно до приписів пункту 7 Порядку №553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є, поміж іншого, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Відтак, Держархбудінспекція наділена повноваженнями щодо здійснення позапланової перевірки суб'єктів містобудування.

Відповідно до пункту 12 Порядку №553 посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язані:

- у повному обсязі, об'єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством;

- дотримуватися ділової етики у взаємовідносинах із суб'єктами господарювання та фізичними особами;

- ознайомлювати суб'єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством;

- за письмовим зверненням суб'єкта містобудування надавати консультативну допомогу у здійсненні державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до пункту 18 Порядку №553 акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю

Акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку та суб'єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Якщо суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід'ємною частиною такого акта.

У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить у акті відповідний запис.

У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням (пункт 21 Порядку №553).

На підтвердження дотримання вищевказаних правових норм щодо надіслання в установленому порядку та строки на адресу позивача для ознайомлення та надання зауважень копії акту та оригіналу протоколу про правопорушення відповідач надав суду відповідних докази.

Водночас посилання позивача, як підставу для задоволення позовних вимог, на ту обставину, що уповноважений представник позивача на момент проведення перевірки не був належним представником, з тих підстав, що 13.02.2017 року, особа, яка представляла інтереси позивача - ОСОБА_3, повідомив про відмову від представництва інтересів.

Так, відповідно до пункту 9 Порядку №553 Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Відповідно до частини першої статті 237 Цивільною кодексу України представництвом правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно зі статтею 244 Цивільного кодексу України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою інші особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Також, частиною першою статті 245 Цивільного кодексу України встановлено, що форма довіреності повинна відповідати формі, в якійвідповідно до закону має вчинятися правочин.

З матеріалів справи вбачається, що повноваженим представником позивача ОСОБА_6, було надано на підтвердження своїх повноважень, відповідачу під час перевірки, довіреність видану на ім'я ОСОБА_3 від 10.12.2015 року, що зареєстрована в реєстрі за №1794. Також на підтвердження того, що дана довіреність не втратила своєї чинності, представник позивача надав відповідачу скорочений витяг, виданий 21.02.2017 року №33272652, відповідно до якою вбачається, що станом на 21.02.2017 року, довіреність не втратила своєї чинності.

Відтак, відповідач під час проведення перевірки, належними та допустимими засобами доказування пересвідчився, що представник позивача ОСОБА_6, дійсно уповноважений на представництво інтересів позивача, як суб'єкта містобудування.

Крім того, оскільки відповідна довіреність є нотаріально завіреною та зареєстрованою в реєстрі, на відповідні правовідносини розповсюджуються також Положення про єдиний реєстр довіреностей, затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2006 року за № 111/5 (далі Положення №111/5).

Відповідно до пунктів 2.1, 2.3, 2.4 Положення №111/51 обов'язковій реєстрації у Єдиному реєстрі підлягають довіреності (у тому числі їх дублікатів, посвідчені в нотаріальному порядку, та довіреності на право розпорядження майном, посвідчені посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, а також відомості про припинення їх дії. Заява про припинення дії довіреності подається довірителем, а також іншими особами, які мають підтверджуючі документи щодо відомостей, передбачених частиною першою статті 248 Цивільного кодексу України

Реєстрація довіреностей (їх дублікатів) та відомостей про припинення їх дії здійснюється шляхом унесення Реєстратором відповідних відомостей до Єдиного реєстру.

Таким чином, на момент складання Акту перевірки (21.02.2017 року), відповідно до витягу від 21.02.2017 року №33272652 з єдиного реєстру довіреностей, вбачається відсутність запису про припинення дії довіреності.

Оскільки на момент складання акту перевірки представник позивача ОСОБА_6 був належним представником, уповноваженим на представництво інтересів позивача, посилання позивача на порушення вимог законодавства, під час проведення перевірки є необгрунтованими та такими, що не підтверджуються належними засобами доказування.

Частиною четвертою статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» унормовано, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Пунктом 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, визначено, що в разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Таким чином, припис посадова особа відповідача має право виносити лише за умови наявних порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

За наявності встановлених в ході розгляду даної справи порушень позивача вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, суд вважає, що відсутні правові підстави для скасування спірних приписів.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти днів.

Суддя Є.В. Аблов