Справа № 815/354/18
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/354/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м. Одеса

У залі судових засідань № 25

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Донець В.Р.

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1 (за ордером)

представника відповідача - Борак Р.В. (по довіреності)

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася фізична особа-підприємець ОСОБА_3 з позовною заявою до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-22467-17 від 16 листопада 2017 року.

За цією позовною заявою відкрито загальне позовне провадження та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив, тощо.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Позов та відповідь на відзив обґрунтовані позивачем тим, що відповідачем неправомірно нараховані позивачу грошові зобов'язання, що підтверджується рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.11.2017 року у справі № 815/3321/17, яке набрало законної сили та ДФС України за результатами розгляду скарги позивача скасоване рішення про застосування штрафних санкцій, сума по якому включена в борг, зазначений в оскаржуваній вимозі, а тому вимога №Ф-22467-17 від 16 листопада 2017 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, з відзиву на позовну заяву (аркуші справи 102-104) вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки позивачем не сплачений податковий борг, а тому оскаржувана вимога є правомірною та скасуванню не підлягає.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем та є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Позивачем 04.12.2017 року отримана вимога ГУ ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 16 листопада 2017 року №Ф-22467-17 про сплату податкового боргу у розмірі 495309,11 грн. зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, з яких 431881,10 грн. недоїмка та 63428,01 грн. - штраф (аркуш справи 17).

ОСОБА_3 не погодився з правомірністю нарахування йому боргу та оскаржив вимогу до Державної фіскальної служби України, однак рішенням Державної фіскальної служби України від 12.01.2018 року оскаржувана вимога залишена без змін, а скарга позивача без задоволення (аркуші справи 20-22), а тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, які мають своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від діяльності фізичної особи - підприємця, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Таким чином, базою для нарахування єдиного внеску позивачу, зокрема, в 2014-2015 роках, як фізичній особі - підприємцю, який перебував на загальній системі оподаткування, є його чистий дохід.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для нарахування позивачу боргу за вимогою від 16 листопада 2017 року №Ф-22467-17 у розмірі 495309,11 грн. стали висновки акту документальної планової виїзної перевірки №70/13-01/НОМЕР_1 від 20.02.2017 року щодо заниження позивачем суми чистого доходу, який є базою нарахування єдиного внеску за 2014-2015 роки (аркуші справи 46-71).

На підставі зазначеного акту перевірки встановлено не проведення позивачем через РРО готівкових коштів та позивачу донарахований податок на доходи фізичних осіб, військовий збір, податок на додану вартість, застосовані штрафні санкції, тощо, за податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДФС в Одеській області №, №, №, № від 13.03.2017 року.

Крім того, за результатами зазначеної перевірки позивачу була направлена податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.03.2017 року №Ф- у розмірі 359549,96 грн. (аркуш справи 16) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 13.03.2017 року № (аркуш справи 44).

Рішенням ДФС України від 24.04.2017 року №5596/Б/99-99-11-02-02-25 податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.03.2017 року №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 13.03.2017 року № скасовані, оскільки винесені за не встановленою формою та зобов'язано ГУ ДФС в Одеській області винести та направити нові вимогу та рішення згідно вимог законодавства (аркуш справи 18-19).

На виконання зазначеного рішення ДФС України, ГУ ДФС в Одеській області направлена позивачу податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-22467-17 від 16 листопада 2017 року, яку позивач оскаржує в цій справі, однак рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску відповідачем повторно не виносилося.

Таким чином, наразі не існує рішення відповідача, яким до позивача були б застосовані штрафні санкції за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску, а тому сума 63428,01 грн. штрафних санкцій, нарахованих за рішенням від 13.03.2017 року №, яке на даний час скасовано ДФС України, не може бути податковим боргом та стягуватися з позивача.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.11.2017 року у справі № 815/3321/17, яке 14.02.2018 року підтримано Одеським апеляційним адміністративним судом та набрало законної сили, встановлена неправомірність висновків податкового органу щодо заниження позивачем доходу, який є базою нарахування єдиного внеску, щодо якого позивачу направлена оскаржувана вимога, та цим рішенням скасовані податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області №, №, №, № від 13.03.2017 року (аркуші справи 34-42, 119-121).

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а тому суд приходить до висновку про відсутність у позивача боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зазначеного в оскаржуваній вимозі в розмірі 495309,11 грн. та наявність підстав для визнання цієї вимоги протиправною та її скасування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак відповідач не довів наявність у позивача боргу та правомірність оскаржуваної вимоги.

Посилання представника відповідача на оскарження рішення суду у справі № 815/3321/17 в касаційному порядку, суд вважає не обґрунтованим, оскільки рішення суду по цій справі на даний час набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1 код РНП НОМЕР_1) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-22467-17 від 16 листопада 2017 року - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-22467-17 від 16 листопада 2017 року.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (код РНП НОМЕР_1) сплачений судовий збір у розмірі 4953,09 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 295 КАС України, учасник справи, якому повний текст рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Апеляційна скарга подається відповідно до п. 15.5 ч. 1 розділу VІІ Перехідних положень КАС України учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 02.04.2018 року.

Суддя Л.І. Свида

.