Справа № 161/2953/18
Суддя: Пахолюк А. М.
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/2953/18
Провадження № 2-а/161/216/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Турук І.Р.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за позовною заявою ОСОБА_3 до інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції ОСОБА_4 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції ОСОБА_4 (далі інспектор поліції) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов мотивує тим, що 18 лютого 2018 року відповідачем було складено щодо нього постанову по справі про адміністративне правопорушеннясерії АР № 468884 за ч. 2 ст. 122 КУпАП (далі постанова) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Вважає дану постанову неправомірною та безпідставною, та такою, що винесена з грубим порушенням Конституції України, норм процесуального права, а висновок про його вину у порушенні Правил дорожнього руху не відповідає дійсності. Вказує, що під час виїзду із стоянки супермаркету повертаючи ліворуч, він увімкнув покажчик повороту, відразу біля його виїзду з правої сторони росте кущ, що унеможливлює помітити сам автомобіль. Оскільки автомобіль працівників поліції рухався з права на ліво відносно його виїзду, то відповідач ніяк не міг помітити покажчик повороту ліворуч, тобто з лівої сторони автомобіля.

З врахуванням наведеного, просить суд скасувати постанову серії АР № 468884 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою суду від 28 лютого 2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

У встановлений в ухвалі строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В минулому судовому засіданні позивач ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги підтримав, з підстав, зазначених у позовній заяві. Крім того, суду пояснив, що доказів порушення ним Правил дорожнього руху України інспектором поліції йому предявлено не було, оскільки, враховуючи місце виїзду та розміщення його автомобіля відносно зовнішніх об?єктів, неможливо було побачити чи був включений показник лівого повороту. Просив суд позов задовольнити. В дане судове засідання не зявився.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав, з підстав, наведених у позовній заяві. Зазначив, що відповідачем не надано будь-яких доказів порушення його довірителем п.п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху України, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_5 Просив суд позов задовольнити.

Відповідач в минулому судовому засіданні позов не визнав. Будучи допитаним в якості свідка, суду показав, що підставою для зупинки автомобіля позивача стало відсутність покажчика лівого повороту, яке він зафіксував особисто. Вважає заявлений позов безпідставним. В дане судове засідання не зявився.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Суду пояснила, що дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідали вимогам Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух» та ПДР України. Крім того, зазначила, що позивач не заперечив та визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення на місці, надаючи відповідні пояснення, що підтверджується відеозаписом з місця розгляду справи. Просила суд, відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 лютого 2018 року відповідачем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушеннясерії АР № 468884 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 2).

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин..

При цьому відповідно до ч.1 цієї ж статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач, керуючи транспортним засобом AUDI A6, номерний знак НОМЕР_1, 18 лютого 2018 року о 20 год. 45 хв. у м. Луцьку по вул. Ветеранів, виїжаючи від магазину «Велмарт» на головну, не увімкнув сигнал світлового покажчика повороту відповідного напрямку (а саме ліворуч), чим порушив п.п. 9.2 «б» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Пунктом 9.2 «б» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з камери нагрудного реєстратора поліцейського, а саме відео файл №, що знаходиться на цифровому носію інформації Verbatim (а.с.18) вбачається, що інспектор поліції ОСОБА_3 пояснив ОСОБА_4 причину зупинки (відсутність сигналу покажчика повороту під час виїзду з супермакету), позивач не заперечив факт порушення ним вимог п. 9.2 «б» ПДР України, вказавши, що «згідний» (час на відео 20:43:51-20:43:53).

Щодо інших відео файлів, розміщених на зазначеному носії інформації, сторони в судовому засіданні ствердили про відсутність необхідності огляду цієї інформації, так як вона не містить будь-яких даних щодо обставин, необхідних для розгляду зазначеної справи.

Суд вважає, що наданий представником відповідача відеозапис, здійснений за допомогою камери нагрудного реєстратора інспектора поліції, є належним та допустимим доказом, у розумінні положень ст. 251 КУпАП, ст.ст.72, 99 КАС України.

Крім того, за змістом ст. 251 КУпАП, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, являється доказом у справі про адміністративне правопорушення. А тому, на думку суду, відповідач, підставно взяв до уваги усні пояснення позивача щодо визнання своєї вини під час вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Факт порушення ПДР позивачем, також підтверджується показаннями допитаного в якості свідка відповідача ОСОБА_4, який зазначив, що особисто сам чітко бачив, як в автомобілі під керуванням позивача не був увімкнений лівий покажчик повороту при виїзді на головну дорогу зі стоянки супермаркету «Велмарт». Вказав, що патруль поліції прибув на виклик у зв?язку із повідомленням про керування невстановленими особами транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння та спостерігав за рухом автомобіля позаду стоянки супермаркету.

Зазначені ОСОБА_4 обставини щодо виклику патрульної поліції також належним чином підтверджується витягом з бази даних «Армор» (а.с.16).

Щодо показань свідка ОСОБА_5, який в судовому засіданні ствердив, що перебував в автомобілі позивача та чув звук покажчика повороту в автомобілі, то такі показання суд оцінює критично, оскільки, щодо інших обставин, які мали місце під час складання відносно позивача оскаржуваної постанови та протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_5 вказав, що нічого не памятає. Однак, через декілька хвилин на запитання відповідача згадав, що останній просив у нього допомоги.

Така вибірковість свідка ОСОБА_5 у своїх показаннях, на думку суду, свідчить про свідоме замовчування останнім усіх обставин події, а тому, в даному випадку, показання цього свідка не можуть бути взяті судом до уваги.

За таких обставин, суд вважає безпідставними доводи позивача та його представника про відсутність належних доказів того, що ОСОБА_3 не було включено покажчик повороту, оскільки, сукупність інформації із зазначеного відео файлу та показань ОСОБА_4 щодо обставин розміщення патрульного автомобіля, належним чином доводить зворотні обставини.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вина позивача у вчиненні зазначеного порушення доведена повністю, а тому доводи останнього про свою невинуватість суд вважає безпідставними.

При цьому як зазначив представник позивача в судовому засіданні, він та його довіритель не оспорюють законність самої процедури притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності і це вбачається із позовної заяви.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, у відповідності до вимог ч.2 ст.2 КАС України, в зв'язку з чим позовну заяву слід залишити без задоволення за необґрунтованістю, а постанову відповідача без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Залишити без задоволення позовну заяву ОСОБА_3 до інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції ОСОБА_4 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Залишити без змін постанову серії АР № 468884 від 18 лютого 2018 року інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції ОСОБА_4 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП ОСОБА_3 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять пять) грн.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення в повному обсязі складено 04 квітня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_7