Справа № 100зп-18/804
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
03 квітня 2018 р.справа № 100зп-18/804
02 квітня 2018 року засобами поштового зв'язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1, в якій позивач просить суд: зобов'язати начальника управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради ОСОБА_3 у якості забезпечення позову - продовжити нарахування ОСОБА_1 субсидії з 01.01.2018 року, до набрання чинності рішенням у даному позові.
Заява про забезпечення позову обгрунтована тим, що у лютому 2018 року ОСОБА_1 звернула увагу, що по розрахунках з КПТМ «Криворіжтепломережа» в неї з'явилась заборгованість понад 5000,00 грн., тому, вона дійшла висновку, що підставою заборгованості є припинення отримання субсидій, які було нараховано управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради. 28.02.2018 року позивач направила на електронну адресу управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради запит на інформацію, в якому просила на протязі п'яти робочих днів надати інформацію щодо підстав відмови ОСОБА_1 в отриманні субсидій у 2017 році - 2018 році, щодо заборгованості з оплати комунальних послуг ОСОБА_1, щодо достовірності інформації щодо заборгованості з оплати комунальних послуг ОСОБА_1, та щодо інформації про укладені договори між ОСОБА_1 та виробниками комунальних послуг. 01.03.2018 року з електронної адреси управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради отримано лист за підписом ОСОБА_3 - начальника управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради, де зазначено, що позивач перебуваєте на обліку в управлінні, як одержувач житлової субсидії, з липня 2015 року, якій було призначено субсидію з травня 2016 року по квітень 2017 року, проте, ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» листом від 15.05.2017 № 54 було надано управлінню інформацію, що за адресою позивача існує прострочена понад два місяці заборгованість з оплати послуги на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 2490,73 грн., про яку 12 червня 2017 року спеціалісти управління у телефонній розмові проінформували про наявну заборгованість, та надали детальні роз'яснення і консультацію щодо шляхів вирішення цього питання в рамках чинного законодавства. Отже, позивачу було запропоновано для подовження отримання субсидії на наступний термін, звернутися до управління, надати заяву та декларацію про доходи, документально підтвердити сплату боргу в повному обсязі, або надати укладений договір про його реструктуризацію, тобто, на теперішній час в управління відсутні законні підстави для призначення ОСОБА_1 субсидії на наступний термін. Враховуючи, що відповідачем припинено нарахування субсидій тільки на підставі листа ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» від 15.05.2017 № 54, позивач зазначає, що не має фінансової можливості платити за послуги КПТМ «Криворіжтепломережа», тому, просить суд зобов'язати начальника управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради ОСОБА_3 продовжити нарахування ОСОБА_1 субсидії з 01.01.2018 року, до набрання чинності рішення у даному позові, який буде наданий суду на протязі 10 днів.
Згідно із частиною 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши всі наявні докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до пункту 17 абзацу 2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 р. "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ", в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.
Частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено види забезпечення позову, а саме, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Відповідно до частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Пунктом 5 частини 3 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України чітко встановлено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов'язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.
Із заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач вважає протиправними дії начальника управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради ОСОБА_3 щодо припинення виплати субсидій, тому, просить суд зобов'язати продовжити нарахування ОСОБА_1 субсидії з 01.01.2018 року, до набрання чинності рішенням у даному позові.
Суд зазначає, що вирішення питання щодо продовження нарахування ОСОБА_1 субсидії з 01.01.2018 року належить до виключної компетенції відповідача, та не належить до компетенції адміністративного суду, отже, суд не повноважний перебирати функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта, та зобов'язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень, в межах такої перевірки.
У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Суд також зазначає, що заява про забезпечення позову розглядається судом за наявними на час її розгляду матеріалами, а саме, до заяви позивачем подано: копію довіреності на уповноваження ОСОБА_5 представляти інтереси позивача, копію паспорту ОСОБА_1, копію Довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, копію запиту на інформацію від 28.02.2018 року, та копію відповіді на запит від 13.02.2018 року.
Отже, з поданих письмових доказів суд не вбачає очевидних ознак протиправності дій відповідача, враховуючи, що ці факти повинні бути встановлені судом під час розгляду позовної заяви при вирішенні позовних вимог по суті спору.
Відповідно до частини 1 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи мають рівні процесуальні права та обов'язки.
Вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а і відповідача, права якого можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
Слід зазначити, що суди найвищих інстанцій неодноразово звертали увагу, що суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (постанова Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 6, постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2).
Станом на 03.04.2018 року ОСОБА_1 позовної заяви до Дніпропетровського окружного адміністративного суду не подано.
Суд вважає, що забезпечення позову шляхом зобов'язання відповідача вчинити певні дії фактично є вирішенням спору між позивачем та відповідачем, що суперечить завданням інституту забезпечення позову.
Отже, суд вважає заяву про забезпечення позову необгрунтованою, та подано до суду передчасно, до заяви не надано належних та допустимих письмових доказів щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, до ухвалення рішення по адміністративній справі.
Таким чином, враховуючи, що пунктом 5 частини 3 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України чітко встановлено, що не допускається забезпечення позову шляхом обов'язку вчиняти дії, а також, позивачем не доведено наявності у даній адміністративній справі хоча б однієї з вичерпного переліку обставин, передбачених статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України, для постановлення судом ухвали про забезпечення позову, суд вважає, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову - відсутні.
Частиною 5 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Відповідно до частини 2 статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
На підставі вищекладеного, керуючись статтями 44, 150-154, 248, 246, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки передбачені статтями 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Д.П. Павловський