Справа № 817/393/18
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2018-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2018 року м. Рівне №817/393/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доКостопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі Костопільське ОУ ПФУ Рівненської області) про визнання протиправною відмови в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зобов`язання вчинення дій щодо призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 вищевказаного закону, починаючи з 02.01.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2), ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи. позивач звернувся до Рівненського ОУ ПФУ Рівненської області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", однак рішенням від 10.01.2018 №сС-1/060 йому відмовлено у призначенні такої пенсії. Вважає, що дії по відмові йому в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку вчинені з порушенням норм чинного законодавства.

Відповідач, Костопільське ОУ ПФУ Рівненської області, позов не визнав з підстав, викладених у відзиві, який обґрунтований тим, що відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вказує, що для визначення права на пенсію із зниженням пенсійного віку позивач надав посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 2 категорії, а також копію військового квитка, копію довідки військової частини, копію довідки військового комісара, копію довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України, в яких не відображені дати в`їзду в зону, населений пункт чи об`єкт, де проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Оскільки представлені Позивачем документи не містять необхідної інформації про населений пункт чи об`єкт, де проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, тому орган пенсійного фонду прийшов до висновку, що законних підстав для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку немає, в зв`язку з вищезазначеним просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, судом встановлено, що ОСОБА_1 , згідно з посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2) серії НОМЕР_1 , виданип Рівненською облдержадміністрацією 19.08.1993, є особою, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (а.с.13).

02.01.2018 ОСОБА_1 звернувся до Костопільського ОУ ПФУ Рівненської області із завою про призначення пенсії за віком відповідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ).

Проте, Костопільським ОУ ПФУ Рівненської області на підставі рішення від 10.01.2018 за №С-1/060 відмовлено у призначені пенсії позивачу оскільки документи не містять необхідної інформації про населений пункт чи об`єкт, де проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.34).

Не погоджуючись з таким рішенням пенсійного органу, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Соціальна захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій гарантується Законом України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII, статтею 15 якого встановлено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Так, статтею 14 Закону №796-ХІІ передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження:

- з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів;

- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів.

Статтею 65 Закону №796-ХІІ визначено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України (ч.1). Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій (ч.4).

Відповідно до абз.1 п.5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988 - 1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія А. При цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червоного кольору "Перереєстровано" і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації. Починаючи з 1 жовтня 1998 р. зазначене посвідчення без такого штампу вважається недійсним. Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" і "Постраждалий від Чорнобильської катастрофи" (категорії 1, 2, З серії А) без відмітки про перереєстрацію, передбачену у абзаці першому пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 4 лютого 1997 р. N 135 з тимчасовими вкладками затвердженого цією постановою зразка для осіб, які станом на 1 жовтня 1998 р. не отримали відповідної

довідки у Державному галузевому архіві Міністерства оборони, вважаються чинними до 1 травня 1999 року.

Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом (ч.3 ст.65 Закону №796-ХІІ).

Таким чином, Законом №796-ХІІ чітко визначено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та має відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 (категорія 2), видане 19.08.1993 Рівненською облдержадміністрацією. У посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо проставлено штамп "Перереєстровано" із записом про дату перереєстрації (а.с.13).

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що наявність у позивача посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії НОМЕР_1 (категорія 2) підтверджує його статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, положеннями статті 55 Закону №796-ХІІ, зокрема, визначено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій на 10 років.

Тобто особи, які мають статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 мають право на зменшення пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій на 10 років.

Відповідно до абз.7 пп.5 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України, 27.12.2005 за №1566/11846, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують особливий статус особи, а саме: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Аналіз вищевикладеного свідчить про те, що при поданні заяви про призначення пенсії за віком підтвердженням права особи на зменшення пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій у певному розрахунку, є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС певної категорії, а довідка на підтвердження періоду роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - підтвердженням права на зменшення віку у визначеній законом кількості років.

При цьому, Порядком №22-1 не обмежено підтвердження періоду роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС лише довідкою за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, та передбачено таке підтвердження, зокрема, довідкою військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або довідкою архівної установи, або іншими первинними документами, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Так, ОСОБА_1 на підтвердження і обґрунтування своєї участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС було долучено:

- копія посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії НОМЕР_1 (категорія 2), виданого 19.08.1993 Рівненською облдержадміністрацією (а.с.13);

- копія військового квитка НОМЕР_2 (а.с.14-21);

- копія трудової книжки (а.а.с.22-24);

- довідка Тишицької сільської ради від 25.01.2018 №02-21/61 (а.с.25);

- довідка Малинської сільської ради від 25.01.2018 №121 (а.с.26);

- довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.12.2012 №116 (а.с.27);

- копія довідки військової частини від 22.10.1986 №157 (а.с.28);

- копія архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 25.12.2012 №01475 (а.с.29);

- почесна грамота від 06.09.1986 (а.с.30);

- почесна грамота від 26.09.1986 (а.с.31);

- диплом від командира військової частини НОМЕР_3 (а.с.32-33).

Відтак, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що вищевикладені документи не передбачені Порядком №22-1 та не можуть бути прийняті до уваги пенсійним органом для підтвердження факту перебування позивача в зоні відчуження, оскільки Порядком №22-1 не обмежено підтвердження періоду роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС лише довідкою за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122. Натомість встановлено, що таке підтвердження може бути здійснено, зокрема, довідкою архівної установи, або іншими первинними документами, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим, частина 2 статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Так, перевіряючи дії суб`єкта владних повноважень відповідно до закріплених у ч.2 ст.2 КАС України критеріям, суд дійшов висновку, що такі дії відповідачем вчинені всупереч вимогам Закону №796-ХІІ та Порядку №22-1, оскільки позивачем було надано всі необхідні документи для призначення йому пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд вважає, що Костопільське ОУ ПФУ Рівненської області, всупереч вимогам КАС України, не доведено правомірності своїх дій по прийняттю рішення про відмову у призначенні пенсії по віку ОСОБА_1 , в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а тому адміністративний позов підлягає до задоволення повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Позивачем згідно квитанції №21 від 24.01.2018 року, яка міститься в матеріалах судової справи було сплачено 704,80 грн. судового збору.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» встановлені пільги щодо сплати судового збору, так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Судом також встановлено, що позивач є громадянином, який віднесений до 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що має відповідне посвідчення, в зв`язку з чим він звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У відповіді на відзив, яку подав представник позивач він просить суд вирішити питання про повернення позивачу плаченого судового збору.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір повертається лише за клопотанням особи.

Статтею 224 КАС України визначено перелік питань, які вирішує суд при ухваленні рішення, так під час ухвалення рішення суд вирішує: як розподілити між сторонами судові витрати.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість клопотання представника позивача про повернення судового збору та вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Оригінал документу про сплату судового збору знаходиться в матеріалах адміністративної справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати дії Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними.

Зобов`язати Костопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул.Бурова, 17а/3, м.Костопіль, Костопільський район, Рівненська область, 34500; ідентифікаційний код 41247908) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 02 січня 2018 року.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) з Державного бюджету України, судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок, сплачений відповідно до квитанції № 21 від 24.01.2018.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Махаринець Д.Є.