Справа № 823/1601/17
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1601/17 Суддя (судді) першої інстанції: В.В. Гаращенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Федотова І.В. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Жашківський машинобудівний завод» Публічного акціонерного товариства «Науково виробниче підприємство «Більшовик» до Жашківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» про визнання протиправними дій та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2017 року позивач - Дочірнє підприємство «Жашківський машинобудівний завод» Публічного акціонерного товариства «Науково виробниче підприємство «Більшовик» звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Жашківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «Науково-виробниче підприємство «Більшовик», в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

- визнати дії державного виконавця Жашківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Черкаській області Сліпенка С.І. незаконними;

- скасувати акт опису й арешту майна від 03.10.2017 року у зведеному виконавчому провадженні № 54551566.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, третя особа - Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Акт опису й арешту майна від 03.10.2017 року не є рішенням суб'єкта владних повноважень, не спричиняє виникнення будь - яких прав та обов'язків позивача чи суб'єкта владних повноважень, а отже не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції необгрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 03 жовтня 2017 року державним виконавцем Жашківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №54551566 описано рухоме майно про, що складено акт опису й арешту майна боржника, а саме:

- автомобіль вантажний «КАМАЗ» 55111, 1991 року випуску № шасі/рами/ХТС 55111оМ0064813, д/н 04597 МЄ;

- автомобіль вантажний МАЗ 53371, д/н 04598 МЄ, 1989 року випуску, №шасі/рами 4020;

- автомобіль УАЗ 3909, 2001 року випуску, № шасі У6С0223, д/н СА1445АЕ.

Позивач, натомість вказує, що рухоме майно не належить йому, а лише передано публічним акціонерним товариством «НВП «Більшовик» на правах повного господарського відання.

Більше того, суб'єктом владних повноважень грубо порушено норми Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. N 512/5, адже постанови про накладення арешту на майно позивача винесено так і не було, що й стало підставою для звернення із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, визначені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. N 512/5.

Відповідно до розділу VII вищевказаної Інструкції виявлення майна та звернення стягнення на майно боржника здійснюються у порядку, встановленому розділом VII Закону.

У разі виконання рішень про стягнення коштів з юридичних осіб виконавець перевіряє також наявність майна боржника за даними балансу. Копію балансу виконавець може отримати безпосередньо у боржника або у відповідних державних органах.

Пунктом 10 розділу VII Інструкції передбачено, що після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані:

назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо);

якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису;

якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування;

прізвище, ім'я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач);

відмітка про роз'яснення зберігачеві майна обов'язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт;

якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження;

відмітка про роз'яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця;

зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Згідно п.12, якщо опис і арешт майна здійснюються за участю сторін виконавчого провадження (їх представників), постанова про опис та арешт майна (коштів) складається в трьох примірниках. Перший примірник залишається у провадженні виконавця, інші - видаються під підпис сторонам виконавчого провадження.

Якщо описане майно передано на зберігання не боржникові чи його представнику, а іншій особі, то постанова про опис та арешт майна (коштів) складається в чотирьох примірниках. Перший примірник залишається у провадженні виконавця, а інші - вручаються зберігачеві майна та сторонам виконавчого провадження під підпис.

З аналізу змісту вищевказаних норм випливає, що обов'язковим документом, який повинен бути винесеним державним виконавцем після виявлення майна (коштів) боржника є постанова про накладення арешту майна (коштів) або постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Разом з тим, як стверджує позивач, такої постанови відповідачем винесено не було.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2018 року, було зобов'язано Жашківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області надати:

- постанову про опис та арешт майна боржника - Дочірнього підприємства «Жашківський машинобудівний завод» Публічного акціонерного товариства «Науково виробниче підприємство «Більшовик» у зведеному виконавчому провадженні ВП № 54551566 за наявності або додаткові пояснення щодо не винесення такої постанови з обґрунтуванням;

- завірений належним чином Акт опису й арешту майна від 03.10.2017 року;

- матеріали зведеного виконавчого провадження № 54551566. Разом з тим, станом на дату розгляду справи відповідачем таких документів надано не було.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, як зазначалось вище, відповідачем не надано суду постанову про опис та арешт майна боржника - Дочірнього підприємства «Жашківський машинобудівний завод» Публічного акціонерного товариства «Науково виробниче підприємство «Більшовик» у зведеному виконавчому провадженні ВП № 54551566, що, власне свідчить про те, що така постанова відповідачем взагалі не складалась.

Колегія суддів наголошує, що складення Акту опису й арешту майна без винесення відповідної постанови є порушенням Закону України «Про виконавче провадження» та норм Інстанції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. N 512/5, що, в свою чергу є підставою для задоволення позовної вимоги про визнати дії державного виконавця Жашківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Черкаській області Сліпенка С.І. - незаконними.

Відповідно до п.16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі виявлення в діях державного виконавця порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом, начальник відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, виносить постанову про зняття арешту з майна, в якій обов'язково зазначається висновок з урахуванням вимог Закону щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, що призвели до порушення порядку накладення арешту, вирішується питання про скасування постанови про арешт майна боржника, під час винесення якої порушено порядок накладення арешту, визначається, які дії необхідно вчинити державному виконавцю щодо усунення виявлених порушень.

Колегія суддів критично ставиться до доводів позивача, що майно, яке описане виконавцем не належить останньому і лише перебуває у його повному господарському віддані, з огляду на наступне.

Так, відповідно до наданих позивачем, належним чином завірених відомостей розрахунку вартості машин, устаткування, транспортних засобів та інших основних фондів, а також нематеріальних активів станом на 01.10.1994 року Жашківського філіалу заводу «Більшовик», передані Публічним акціонерним товариством «НВП «Більшовик» позивачу автомобілі «КАМАЗ» 55111 та МАЗ 53371 не відповідають ідентифікуючим ознакам автомобілів, які описані державним виконавцем, оскільки відомість не містить інформації щодо номерів шасі, державних номерних знаків чи номерів свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що акт опису й арешту майна від 03.10.2017 не є рішеннями суб'єкта владних повноважень, не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків позивача чи суб'єктів владних повноважень, а отже, не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору.

Колегія суддів вважає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

В свою чергу, згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Поняття нормативно-правового акта та акта індивідуальної дії в Кодексі адміністративного судочинства не врегульовані, а тому при визначення цих понять слід звернутися до загальних понять права.

Так, нормативно-правовий акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово; акт індивідуальної дії - виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації його повноважень, які породжують права та обов'язки у того суб'єкта, якому вони адресовані.

Визначальною ознакою як нормативно-правового акта так і акта індивідуальної дії є обов'язковість його приписів для відповідного суб'єкта (кола суб'єктів), дотримання яких забезпечується правовими механізмами.

Колегія суддів звертає увагу, що зі змісту Акта опису майна від 03.10.2017 року вбачається, що останній містить наступну графу «на описане майно накладено арешт і встановлено обмеження права користування ним» - «заборона відчуження та експлуатації», з чого можна зробити висновок, що після виготовлення вищевказаного Акта опису майна, позивач, як законний володілець не може здійснювати право користування та розпорядження власним майном, а тому висновок суду першої інстанції, що Акт опису й арешту майна від 03.10.2017 року не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків позивача є необґрунтованим та таким, що суперечить нормам чинного законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» - задовольнити, постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 311, 317, 321, 322, 325, 329, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» - задовольнити.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Дочірнього підприємства «Жашківський машинобудівний завод» Публічного акціонерного товариства «Науково виробниче підприємство «Більшовик» - задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Жашківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Черкаській області Сліпенка С.І. - незаконними.

Скасувати акт опису й арешту майна від 03.10.2017 року у зведеному виконавчому провадженні № 54551566.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: І.В.Федотов

С.Б.Шелест

Постанова складена в повному обсязі 03 квітня 2018 року.