Справа № 2а-2902/10/0870
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27.03.2018 Київ К/9901/8087/18 2а-2902/10/0870

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Шипуліної Т.М. (суддя-доповідач), Бившевої Л.І., Хохуляка В.В. розглянув у порядку письмового провадження справу №2а-2902/10/0870 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Завод «Запоріжавтоматика» до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.08.2015, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2016, позовні вимоги задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення від 12.04.2010 №/0/7332.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.07.2016 у справі №2а-2902/10/0870 відмовлено у відкритті касаційного провадження відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Запорізька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області звернулася із заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 21.07.2016 з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України

У заяві відповідач просить скасувати ухвалу Вищого адміністративного суду України від 21.07.2016, прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до приписів статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України здійснено заміну відповідача - Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі міста Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області її правонаступником - Запорізькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Суд перевірив матеріалами справи наведені у заяві доводи та дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Суди встановили, що відповідачем проведена документальна невиїзна перевірка Відкритого акціонерного товариства «Завод «Запоріжавтоматика» з питань дотримання Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та Закону України «Про податок на додану вартість» при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Делі Консалт», Товариством з обмеженою відповідальністю «Налестра», Товариством з обмеженою відповідальністю «Енджелграфікс» за період з 01.01.2007 по 31.03.2009.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підпункту 5.2.1 пункту 5.2, абзацу 4 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 26.03.2010 №42/23-509/00187292 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.04.2010 №/0/7332, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 27550,50грн., в тому числі 18367,00грн. за основним платежем та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 9183,50грн.

У заяві про перегляд рішення суду касаційної інстанції податковий орган посилається на неоднаковість застосування у подібних правовідносинах підпункту 5.2.1 пункту 5.2, абзацу 4 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», просить скасувати постановлені у справі судові рішення та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 21.07.2016 Запорізька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області подала копії рішень Вищого адміністративного суду України від 30.05.2013 у справі №2а-1399/10/0570 (К-26620/0) та від 17.12.2013 у справі №2-а-6536/10/2670 (К/9991/47028/11) в яких суд касаційної інстанції дійшов висновку, що контрагенти позивача по господарським операціям не мали можливості забезпечити виконання укладених з позивачем договорів, господарські операції між позивачем та його контрагентами не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності.

Тобто, у заяві про перегляд судового рішення податковим органом порушується питання про різне застосування норм податкового і пов'язаного з ним законодавства, що регулюють підстави, умови, порядок, правильність і обґрунтованість обчислення, відображення і сплату сум податкових зобов'язань з податку на прибуток. Насамперед йдеться про реальність і товарність господарських операцій, на підставі яких формувалися валові витрати, а також про підтвердження/непідтвердження платниками податку товарності господарської операції належними і допустимими доказами.

У справі, про перегляд рішення в якій заявлено вимогу, суди першої, апеляційної та касаційної інстанцій дійшли висновку, що операції між позивачем та його контрагентами Товариством з обмеженою відповідальністю «Делі Консалт», Товариством з обмеженою відповідальністю «Налестра», Товариством з обмеженою відповідальністю «Енджелграфікс» з купівлі товарів фактично здійснювались, що підтверджується належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами.

Верховний Суд України вирішував питання про усунення розбіжностей у застосуванні згаданих вище норм податкового законодавства , зокрема, у постановах від 12.01.2016 у справі №21-3706а15, від 14.03.2017 у справі №21-1513а16, від 12.09.2017 у справі №826/10933/14.

Так, правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 1.32 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» визначено, що господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

За змістом підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 зазначеного Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

З наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів, оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

При цьому, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

У справі, що розглядається, суди вказали на безпідставність прийняття податковим органом оскаржуваних рішень, оскільки господарські операції між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Делі Консалт», Товариством з обмеженою відповідальністю «Налестра», Товариством з обмеженою відповідальністю «Енджелграфікс» фактично здійснені, первинні бухгалтерські документи відображають реальність таких операцій.

При цьому, судами відхилено посилання податкового органу на фіктивність контрагентів позивача, неможливість ведення ними господарської діяльності та наявність постанову Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 10.06.2009 у справі №1-528/2009, оскільки зазначена постанова не містить посилань на незаконно здійснені вказаними товариствами операції з позивачем.

Суд з таким висновком не погоджується, оскільки статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Матеріали справи містять постанову Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 10.06.2009 у справі №1-528/2009, в мотивувальній частині якої було встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 діючи у складі організованої злочинної групи створили фіктивні підприємства, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Делі Консалт», Товариство з обмеженою відповідальністю «Налестра», Товариство з обмеженою відповідальністю «Енджел графікс» та провели з допомогою вказаних підприємств, а також використовуючи незаконну діяльність підприємств-організаторів, операції по конвертації грошових коштів із безготівкової форми у готівку, ухилилися від сплати податків. Вказані дії зазначених осіб кваліфіковані за частиною 3 статті 28, частиною 2 статті 205, частиною 2 статті 366 Кримінального кодексу України як фіктивне підприємництво та службове підроблення документів.

Тобто, наявність рішення про закриття кримінальної справи за нереабілітуючими підставами щодо ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які були засновниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Делі Консалт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Налестра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Енджел графікс, ставить під сумнів реальність господарських операцій між позивачем та вказаними товариствами.

При розгляді конкретної справи суди мають перевіряти та оцінювати такі доводи контролюючого органу щодо неможливості здійснення підприємствами легальної господарської діяльності.

Проте, у даній справі висновки судів про помилковість доводів відповідача щодо штучного формування валових витрат є передчасними та зроблені без належного з'ясування фактичних обставин справи.

Зазначені вище прогалини щодо обсягу, змісту, необхідності та достатності доказів унеможливлюють формулювання правового висновку щодо правильності застосування норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, статтею 52 (в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) та статтями 241, 242, 243 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 13.07.2017 №2136-VIII), суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області задовольнити частково.

Постанову Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.08.2015, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2016 та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 21.07.2016 у справі №2а-2902/10/0870 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає

Судді Т.М.Шипуліна

Л.І.Бившева

В.В.Хохуляк