Справа № 756/12723/17
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 19 лютого 2018 року (дата складання повного тексту не зазначена) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №2 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у м.Києві Марусенка Ігоря Васильовича, третя особа: Управління патрульної поліції у м.Києві про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИЛА:

22 вересня 2017 року позивач звернувся до Оболонського районного суду м.Києва з позовом до Інспектора роти №2 батальйону №4 полку №1 УПП у м.Києві Марусенка І.В., в якому просив визнати дії відповідача щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч.6 ст.121 КУпАП протиправними, скасувати постанову серії АР №474345 від 13 вересня 2017 року, винесену відповідачем.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 19 лютого 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено, визнано дії інспектора 2 роти 4 батальйону 1 полку УПП у м.Києві старшого лейтенанта поліції Марусенка І.В. щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності протиправними, скасовано постанову серії АР №474345 від 13 вересня 2017 року, винесену інспектором 2 роти 4 батальйону 1 полку УПП у м. Києві старшим лейтенантом поліції Марусенко І.В. про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч.6 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн., провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП закрито.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. На думку апелянта, постанова суду першої інстанції винесена при неповному з'ясуванні та недоведеності обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та невірним застосуванням норм матеріального права. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у долученні до матеріалів справи ДВД-диску з відеозаписом з місця вчинення правопорушення та відмовив у клопотанні про допит інспектора у якості свідка, про відомі йому обставини.

Відзив на апеляційну скаргу позивач до суду не подавав, в суді першої інстанції позиція позивача обґрунтовувалась тим, що факт наявності захисного прозорого скла з жовтуватим відтінком на номерному знаку автомобіля не перешкоджає його ідентифікації та не ускладнює її з відстані 20 м, а тому постанова від 13 вересня 2017 року №474345 про притягнення позивача до відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП винесена необґрунтовано та незаконно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, та перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 13 вересня 2017 року інспектором патрульної поліції в м.Києві роти №2 батальйону №4 полку №1 старшим лейтенантом Марусенком І.В., складено постанову серії АР №474345 (а.с.5 т.1) про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої позивач керував транспортним засобом з державним номерним знаком, що був закритий захисним покриттям, що ускладнювало його ідентифікацію, чим порушив пп.«в» п.2.9 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП, у зв'язку з чим застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у повному об'ємі, оскільки позивач заперечує скоєння ним будь-якого адміністративного правопорушення, а відповідач та представник третьої особи належних та допустимих доказів суду не надали щодо спростування вищевикладеного.

Колегія суддів за наслідками апеляційного перегляду дійшла наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до ч.6 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пп.«в» п.2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що, зокрема, закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Отже, водію заборонено керувати транспортним засобом з номерним знаком, закритим іншим предметом, що перешкоджає або ускладнює його ідентифікацію та не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв'язку з тим, що останній 13 вересня 2017 року керував транспортним засобом з державним номерним знаком, що був закритий захисним покриттям, що ускладнювало його ідентифікацію.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, іншими визначеними законодавством доказами.

Відповідно до ч.ч.2, 4, 5 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, при складанні постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху протокол про адміністративне правопорушення не складається, навіть за умови, якщо особа оспорює допущене порушення або адміністративне стягнення, що на неї накладається.

З доданого до матеріалів справи ДВД-диску (а.с.50 т.1) з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського вбачається, що на номерний знак транспортного засобу позивача встановлено прозоре захисне скло з жовтим відтінком та під час здійснення заходів для перевірки можливості визначення символів номерного знака з відстані 20 м встановлено, що наявне захисне скло суттєво ускладнює ідентифікацію номерного знаку транспортного засобу, яким керував позивач, та не дає змоги чітко визначити його символи з такої відстані.

Надані позивачем до суду першої інстанції фотоматеріали (а.с.13-14 т.1) жодним чином не доводять того, що встановлене захисне скло не перешкоджає визначенню символів номерного знаку, оскільки знімки транспортного засобу були здійснені з відстані значно меншою ніж 20 м, а отже подані ОСОБА_2 докази не містять інформацію щодо предмета доказування.

Поданий апелянтом відеозапис, оглянутий в судовому засіданні, підтверджує вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.6 ст.121 КУпАП і є належним та допустимим доказом у розумінні КАС України та КУпАП, а письмові пояснення позивача від 13 вересня 2017 року, додані до спірної постанови, не спростовують факту недотримання ОСОБА_2 вимог пп.«в» п.2.9 Правил дорожнього руху.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №474345 від 13 вересня 2017 року складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч.6 ст.121 КУпАП, а отже, приймаючи спірну постанову відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нової постанови про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 19 лютого 2018 року скасувати і ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Повний текст постанови виготовлено 02 квітня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма