Справа № 826/7985/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7985/14 Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Федотова І.В.,

суддів: Троян Н.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Часник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» (далі - позивач, ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» звернулось до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 28 травня 2014 року № та № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року, адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 травня 2016 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року в частині позовних вимог про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 28 травня 2014 року № , у цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В частині оскарження рішення судів попередніх інстанцій щодо скасування податкового повідомлення - рішення від 28 травня 2014 року постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2014 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року - залишені без змін.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2017 року у задоволенні позову щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 28 травня 2014 року № було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, на підставі наказу Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків № 314 від 27 березня 2014 року, направлень на перевірку № 243, № 244 від 27 березня 2014 року, згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78, Податкового кодексу України, та на підставі Постанови від 07 лютого 2014 року старшого слідчого з ОВС Головного слідчого управління СБ України капітана юстиції Талалая Д.В., відповідачем здійснено заходи для проведення позапланової виїзної документальної перевірки ПАТ «Укртрансгаз» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах Філії ПАТ «Укртрансгаз» УМГ «Київстрансгаз» в ході здійснення господарських операцій ТОВ «Статус-Софт Консалтинг» по договору від 31 липня 2012 року № за період з 01 березня 2012 року по 01 березня 2014 року.

За результатами зазначеної перевірки складено акт від 12 травня 2014 року №18/28-10-41-2/30019801, відповідно до якого відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства, зокрема: пункту 198.6 статті 198, підпункту «і» пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього у сумі 2 236 137,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення - рішення, зокрема, № від 28 травня 2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 3 557 928,50 грн., в тому числі за основним платежем - 2 236 137,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 321 791,50 грн.

В основу прийняття зазначеного рішення покладено встановлений перевіркою факт невідповідності реквізиту «код товару згідно з УКТ ЗЕД» у податкових накладних, виписаних постачальником (ТОВ «Статус - Софт консалтинг») за операціями з поставки платнику товару (кульових кранів), коду УКТ ЗЕД, зазначеному позивачем у вантажних митних деклараціях при оформленні операцій з ввезення цього товару на митну територію України.

Не погоджуючись з податковим повідомленням - рішенням № від 28 травня 2014 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність прийняття оскаржуваного рішення, посилаючись на те, що податкові накладні виписані ПАТ «Укртрансгаз», оформлені з порушенням вимог пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України та з помилковим зазначенням показника УКТ ЗЕД з боку позивача за № , всупереч вказаному у договорі від 31 липня 2012 року № , показника УКТ ЗЕД .

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного адміністративного суду України погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

З податкового повідомлення - рішення № від 28 травня 2014 року вбачається, що позивачем порушені приписи підпункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, відповідно до яких не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Також у рішенні зазначено, що позивачем не дотримані норми пункту 201.1, п. 201.10. статті 201 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити, у тому числі, і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Пунктом 201.10. статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов'язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Відповідно до положень ч. 1, 2, 6, 7 ст. 36 Митного кодексу України від 13.03.2012р. (далі - МК України), країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Положення Митного кодексу України застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України.

Митний кодексу України, містить вичерпний перелік документів, що підтверджують країну походження товару. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 43 Митного кодексу України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару. Сертифікат про походження товару у відповідності до ч. 3 ст. 43 МК України - це документ який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що за наслідками проведення платником конкурсних торгів на закупівлю обладнання позивачем та ТОВ «Статус-Софт консалтинг» як переможцем конкурсу було укладено договір від 31.07.2012 № з Дочірньою компанією «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», в особі директора Філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз», згідно з яким названий постачальник зобов'язаний поставити і передати у власність позивача крани кульові загальною вартістю 28 710 000 грн. (у тому числі 4 785 000 грн. ПДВ).

Сторонами не заперечується, що предметом поставок виступав товар іноземного походження, який не піддавався переробці на митній території України. Тому, зазначення у податковій накладній коду цього товару згідно з УКТ ЗЕД, який відповідає відомостям, вказаним у вантажній митній декларації при його оформленні, є обов'язковим на усіх етапах його постачання.

З метою забезпечення однакового тлумачення та застосування УКТ ЗЕД наказом Держмитслужби України від 30.12.2010 №1561 затверджено Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до вказаних Пояснень, до групи 84 УКТ ЗЕД відносяться реактори ядерні, котли, машини, обладнання і механічні пристрої; їх частини.

Позицією 8481 УКТ ЗЕД визначено, що до вказаної класифікації входять крани, клапани, вентилі і т.д. До позиції 8481 80 73 00 відносяться сталеві крани, клапани, вентилi та аналогiчна арматура для трубопроводiв, котлiв, резервуарiв, цистерн, бакiв або аналогiчних ємкостей, включаючи редукцiйнi клапани та терморегулювальнi вентилі.

З наданих позивачем копій первинних документів вбачається, що товаром, який постачався його контрагентом ТОВ «Статус-Софт Консалтинг» є крани кульові, які віднесено до товарної позиції 8481 80 73 00.

Також копіями вантажних митних декларацій підтверджено, що спірний товар (крани кульові) в той період імпортувався на митну територію України за кодом УКТ ЗЕД - 8481 80 81 00.

Відповідно до статті 313 Митного кодексу України митні органи відносять товари до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД, тобто на Держмитслужбу України покладено право здійснення контролю за правильністю класифікації товарів відповідно до вимог УКТ ЗЕД під час проведення процедур митного контролю та митного оформлення і прийняття остаточних висновків про визначення коду товару.

Оскільки при здійсненні операцій з імпортованими товарами у податковій накладній в графі «код товару згідно з УКТ ЗЕД» має зазначатися код УКТ ЗЕД, вказаний у вантаженій митній декларації, якою було оформлено такі товари при ввезенні їх на митну територію України, а позивач неправомірно зазначив показник УКТ ЗЕД № , всупереч вказаному у договорі від 31 липня 2012 року № показника УКТ ЗЕД , та як наслідок порушив норми податкового законодавства в частині заниження податку на додану вартість, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності прийнятого відповідачем рішення і відсутності підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2017 року та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 28.03.2018 року.