Справа № 820/10622/15
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2018 року

м. Київ

справа №820/10622/15

адміністративне провадження №К/9901/18005/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючої судді - Желтобрюх І.Л.,

суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2017 (суддя Бадюков Ю.В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2017 (колегія суддів у складі: Макаренко Я.М., Шевцової Н.В., Мінаєвої О.М.) у справі № 820/10622/15 за позовом ОСОБА_1 до Харківського міського управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі - відповідач-1, ХМУ ГУ МВС України), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі - відповідач-2, ГУ МВС України в Харківській області), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог та заяви про доповнення позовних вимог, просила:

визнати незаконним та скасувати наказ ГУ МВС України в Харківській області «Про організаційно-штатні зміни по ГУ МВС України в Харківській області» від 27.03.2015 №380 в частині відносно неї;

визнати незаконним та скасувати наказ ГУ МВС України в Харківській області «По особовому складу» від 27.05.2015 № 236 о/с про її переведення на іншу посаду згідно пункту 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114);

визнати незаконним та скасувати наказ ГУ МВС України в Харківській області «Про покарання дільничного інспектора СДІМ ВМ (м. Харків) Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1.» від 03.09.2015 року № 725;

визнати незаконним та скасувати наказ ГУ МВС України у Харківській області «По особовому складу» від 04.09.2015 року № 459 о/с про її звільнення з органів внутрішніх справ України за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення № 114;

встановити, чи є у діях посадових осіб Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, які провели оформлення на службу та службове розслідування, що привело до видання наказів про покарання та звільнення її з органів внутрішніх справ України, ознаки злочину та передати рішення суду до Міністерства внутрішніх справ України;

поновити її на посаді старшого лейтенанта міліції - інженера групи зв'язку та спеціальної техніки полку патрульної служби ХМУ ГУ МВС України в Харківській області або на іншій рівнозначної посаді, а у разі неможливості поновлення - змінити формулювання підстави звільнення, вказавши причину звільнення відповідно до чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону;

зобов'язати відповідачів оплатити 27 та 28 травня 2015 року згідно з листком непрацездатності серії АГА № 351703;

стягнути з відповідачів середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 29.05.2015 до дня винесення рішення суду;

стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. та судові витрати;

стягнути з відповідачів суму середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки та проведення належних їй виплат за період з 29.05.2015 по день винесення рішення суду.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2016, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2016, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 29.06.2017 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2016 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

31.07.2017 позивачем до суду було подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої вона просила:

визнати незаконним та скасувати наказ ГУ МВС України у Харківській області від 04.09.2015 № 459 о/с про звільнення у запас Збройних сил за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1;

поновити її на службі в органах внутрішніх справ МВС України на посаді інженера групи зв'язку та спецтехніки полку патрульної служби;

зобов'язати відповідачів виплатити їй суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу по день винесення судового рішення;

стягнути з відповідачів судові витрати;

стягнути з відповідачів на її користь компенсацію моральної шкоди, спричиненої протиправними діями, у сумі 50 000,00 гривень.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2017 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ МВС України в Харківській області, ХМУ ГУ МВС України в Харківській області в частині стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди у сумі 50 000,00 гривень.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2017, в задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Скаржник посилається на те, що єдиною підставою, якою суд обґрунтував відмову в задоволенні всіх позовних вимог, є чинність наказу ГУ МВС України в Харківській області від 03.09.2015 № 725, на виконання якого був винесений наказ ГУ МВС України в Харківській області від 04.09.2015 № 459 о/с про звільнення позивача у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «є» Положення № 114. Крім того, позивач вважає що у даному випадку, у порушення частини третьої статті 184 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) наказом МВС України від 13.03.2015 № 260 було скорочено посаду одинокої матері дитини до трьох років.

Відповідачі у своїх запереченнях на касаційну скаргу зазначають, що рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими, прийнятими з дотриманням норм матеріального та процесуального права, вважають касаційну скаргу позивача необґрунтованою, а тому просять залишити її без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Перевіривши доводи та вимоги касаційної скарги, а також правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на службі в органах внутрішніх справ України з 11.01.2010, де працювала на посаді інженера групи зв'язку та спеціальної техніки полку патрульної служби ХМУ ГУ МВС України в Харківській області.

31.03.2015 ОСОБА_1. отримала листа від керівництва полку патрульної служби ХМУ ГУ МВС України в Харківській області від 27.03.2015 № 87/510 про оголошення переліку змін у штатах, відповідно до яких, низка посад у підрозділі, в тому числі й посада, яку вона обіймає, скорочено. Позивача одночасно проінформовано, що згідно із Законом України «Про зайнятість населення», у разі її не перепризначення на іншу посаду протягом двохмісячного терміну, вона буде звільнена.

Відповідно до Переліку змін у штатах МВС України, затвердженому наказом МВС України від 13.03.2015 № 260 та оголошеному наказом ГУ МВС України в Харківській області від 27.03.2015 № 380, у групі зв'язку та спеціальної техніки підрозділу міліції громадської безпеки полку патрульної служби ХМУ ГУ МВС України в Харківській області було скорочено одну посаду інженера.

05.05.2015 ОСОБА_1 прибула до ГУ МВС України в Харківській області, де у присутності інспекторів відділу комплектування та проходження служби управління кадрового забезпечення ГУ МВС України в Харківській області її було ознайомлено з довідкою некомплекту посад по підрозділах ХМУ ГУ МВС України та ГУ МВС України в Харківській області. Від написання рапорту про призначення на будь-яку із запропонованих посад ОСОБА_1 відмовилася, про що було складено акт.

12.05.2015 року ОСОБА_1 звернулась з рапортом до начальника ГУ МВС України в Харківський області про звільнення з органів внутрішніх справ з 13.05.2015 за скороченням штату на підставі наказу ГУ МВС України в Харківській області від 27.03.2015 № 380.

Листом ГУ МВС України в Харківській області від 15.05.2015 № 7/5763 на зазначений рапорт позивачу було надано відповідь, що згідно з вимогами чинного законодавства звільнення за скороченням штату або чисельності працівників не допускається у період їхньої тимчасової непрацездатності. Крім того, позивачу було запропоновано терміново прибути до підрозділу кадрового забезпечення полку патрульної служби ХМУ ГУ МВС України в Харківській області для вирішення питань щодо подальшого проходження служби.

26.05.2015 начальником сектору комплектування та проходження служби відділу кадрового забезпечення (далі - СКПС ВКЗ) ХМУ ГУ МВС України в Харківській області складено висновок щодо призначення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 на посаду дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Дзержинського районного відділу (далі - СДІМ Дзержинського РВ) ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, який 27.05.2015 був затверджений начальником ГУ МВС України в Харківській області.

Наказом ГУ МВС України в Харківській області від 27.05.2015 № 236 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду дільничного інспектора міліції СДІМ ВМ Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області зі звільненням з посади інженера групи зв'язку та спеціальної техніки полку патрульної служби ХМУ ГУ МВС України в Харківській області.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачу 29.05.2015 в усному порядку від інспектора ВКЗ ОСОБА_8 стало відомо, що з 27.05.2015 наказом по ГУ МВС України в Харківський області, згідно п. 21 Положення № 114, ОСОБА_1 переведено на іншу посаду, що також підтверджується рапортом позивача від 29.05.2015. Зазначений наказ разом із листом ХМУ ГУ МВС України в Харківській області від 27.05.2015 № 30/751 направлено позивачу. Проте вказане поштове відправлення було надіслано на невірну адресу, а саме: АДРЕСА_1.

Проте відповідно до акту, складеного 29.05.2015 об 11 год. 00 хв. в кабінеті 324 СКПС ВКЗ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області (м. Харків, вул. Ярославського, 1/29) інспекторами СКПС ВКЗ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області позивачу та її представнику ОСОБА_6 було повідомлено, що відповідно до пункту 21 Положення № 114 та наказу ГУ МВС України в Харківській області від 27.03.2015 № 380 ОСОБА_1 з 27.05.2015 наказом ГУ МВС України в Харківській області від 27.05.2015 № 236 о/с призначена на посаду дільничного інспектора міліції СДІМ ВМ Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області. Позивачу було роз'яснено про необхідність негайного прибуття до зазначеного підрозділу та приступити до виконання службових обов'язків за посадою.

Також, судами встановлено, що цього ж дня, 29.05.2015 ОСОБА_1 знову звернулася з рапортом до начальника ГУ МВС України в Харківській області з проханням звільнити за скороченням штатів.

Листом ГУ МВС України в Харківській області від 30.06.2015 за № 30/1097 позивачу повідомлено, що згідно зі статтею 184 Кодексу законів про працю України звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу одиноких матерів за наявності дитини віком до чотирнадцяти років не допускається, а також запропоновано прибути до керівництва відділу кадрового забезпечення ХМУ ГУ МВС України в Харківській області з метою вирішення питання щодо подальшого проходження нею служби в органах внутрішніх справ. Цей лист 02.07.2015 отриманий представником позивача ОСОБА_6, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Судами встановлено, що позивач не прибула до ХМУ ГУ МВС України в Харківській області для продовження проходження служби, що підтверджується копіями рапортів та письмових пояснень співробітників Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області.

На підставі рапорту тимчасово виконуючого обов'язки начальника СДІМ Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області про те, що 17.07.2015 дільничний інспектор СДІМ Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області старший лейтенант міліції ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці, про свою відсутність нікого не повідомила, зв'язок з нею відсутній, місцезнаходження її невідоме, начальником Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області було видано наказ «Про призначення службового розслідування від 17.07.2015 №243».

Згідно з висновком за результатами службового розслідування за фактом відсутності на службі дільничного інспектора СДІМ Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, затвердженим 02.09.2015 начальником Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, було підтверджено факт відсутності позивача на службі з 27.05.2015 до моменту закінчення службового розслідування без поважних причин.

Наказом ГУ МВС України в Харківській області «Про покарання дільничного інспектора СДІМ ВМ (м. Харків) Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1.» від 03.09.2015 № 725 за порушення службової дисципліни, що виразилось у відсутності на службі без поважних причин з 27.05.2015, тобто скоєння прогулів, позивача було звільнено з органів внутрішніх справ України.

Наказом ГУ МВС України в Харківській області від 04.09.2015 № 459 о/с позивача звільнено у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення № 114.

Судами встановлено, що підставою для прийняття наказу від 04.09.2015 № 459 о/с є наказ від 03.09.2015 № 725.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскаржуваний наказ це лише реалізація наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, який позивачем не оскаржується, а тому суд дійшов висновку, що ГУ МВС України в Харківський області при прийнятті оскаржуваного наказу діяло на підставі та у спосіб, що передбачені вимогами чинного законодавства.

Верховний Суд погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій, з урахуванням наступного.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначено Положенням № 114.

Пунктом 64 «є» зазначеного Положення передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Згідно пункту 23 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» від 22.02.2006 (далі - Статут) службова дисципліна дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Статуту передбачено, що дисциплінарний проступок це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 7 Статуту передбачені обов'язки осіб рядового і начальницького складу, серед яких, зокрема, обов'язок дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Стаття 12 Статуту закріплює перелік видів дисциплінарних стягнень, які можуть бути накладені на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, серед яких, поряд з іншими, зазначений такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладання дисциплінарного стягнення регулюється статтею 14 Статуту.

Так, згідно приписів вказаної статті, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Згідно частини п'ятої статті 18 Статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Висновком, складеним за результатами службового розслідування за фактом відсутності на службі дільничного інспектора СДІМ Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, затвердженим 02.09.2015 начальником Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, було визнано таким, що знайшов своє підтвердження факт відсутності позивача на службі з 27.05.2015 до моменту закінчення службового розслідування без поважних причин, тобто скоєння нею прогулів.

На підставі зазначеного висновку наказом ГУ МВС України в Харківській області «Про покарання дільничного інспектора СДІМ ВМ (м. Харків) Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1.» від 03.09.2015 № 725 за порушення службової дисципліни, що виразилось у відсутності на службі без поважних причин з 27.05.2015, тобто скоєння прогулів, на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення позивача з органів внутрішніх справ України.

З метою виконання наказу ГУ МВС України в Харківській області від 03.09.2015 № 725 ГУ МВС України в Харківській області,враховуючи приписи частини п'ятої статті 18 Статуту, було видано наказ від 04.09.2015 року № 459 о/с про звільнення позивача у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «є» Положення № 114.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказ ГУ МВС України в Харківській області «Про покарання дільничного інспектора СДІМ ВМ (м. Харків) Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1.» від 03.09.2015 № 725, що став підставою для винесення наказу від 04.09.2015 року № 459 о/с, позивачем не оскаржений.

31.07.2017 позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 51 КАС України (в редакції, чинній до 15.12.2017) позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову.

Тобто, в даному випадку позивач скористався своїм диспозитивним правом на зменшення розміру позовних вимог, визначеним частиною першої статті 51 КАС України (в редакції, чинній до 15.12.2017). При цьому, вказана заява була прийнята судом першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 11 КАС України (в редакції, чинній до 15.12.2017) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Тобто, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Крім того, відповідно до принципу диспозитивності сторони вільно розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими правами є насамперед: право на звернення до суду за захистом; право змінити свої вимоги або відмовитися від них; право визнати вимоги іншої сторони або не визнавати їх; право за взаємною згодою припинити спір (примиритися).

Виходячи із заявлених вимог суд встановлює предмет доказування, коло засобів доказування. При цьому обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

ОСОБА_1, реалізуючи надане їй частиною першої статті 51 КАС України (в редакції, чинній до 15.12.2017) право, зменшила об'єм своїх первинних заявлених позовних вимог, що виключає можливість суду з метою захисту порушеного права вийти за їх межі для повного захисту прав позивача.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що в судовому засіданні представник позивача підтвердив, що позивачем оскаржується лише наказ ГУ МВС України в Харківській області від 04.09.2015 № 459 о/с.

Також, судами попередніх інстанцій зазначено, що позивачем не оскаржується наказ від 27.05.2015 № 236 о/с, яким ОСОБА_1 призначено на посаду дільничного інспектора міліції СДІМ ВМ (м. Харків) Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області та звільнено з посади інженера групи зв'язку та спеціальної техніки полку патрульної служби ХМУ ГУ МВС України в Харківській області.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність підстав до скасування наказу від 04.09.2015 № 459 о/с про звільнення позивача у запас Збройних сил за умови чинності наказів від 27.05.2015 №236 про переведення позивача на іншу посаду та від 03.09.2015 № 725 про покарання ОСОБА_1 у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про необґрунтованість вимог позивача про поновлення на посаді інженера групи зв'язку та спецтехніки полку патрульної служби, оскільки на час звільнення позивача у запас Збройних сил на підставі наказу від 04.09.2015 № 459 о/с ОСОБА_1 посаду інженера групи зв'язку та спецтехніки полку патрульної служби не обіймала.

Посилання позивача на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій при прийнятті оскаржуваних рішень приписів частини третьої статті 184 КЗпП України колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки наказ від 04.09.2015 № 459 о/с це лише реалізація наказу від 03.09.2015 № 725 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, який позивачем не оскаржується.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що ГУ МВС України в Харківський області при прийнятті оскаржуваного наказу, діяло на підставі та у спосіб, що передбачені вимогами чинного законодавства, а тому підстави до задоволення позовних вимог позивача відсутні.

Отже, суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б привести до ухвалення незаконного рішення, внаслідок чого касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій, - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2017 у справі № 820/10622/15 залишити без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Головуюча суддя: І.Л. Желтобрюх
Судді: О.В. Білоус
Т.Г. Стрелець