Справа № 754/13525/17
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Кузьмишиної О.М. та Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року, яка прийнята в порядку скороченого провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язати здійснити перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 80 % від місячного заробітку згідно довідки Прокуратури м. Києва від 20 липня 2017 року № 18-268 без обмеження граничним розміром, з урахуванням виплачених сум та у межах строку звернення до суду.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва вказаний адміністративний позов був задоволений у повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Скаржник вказує на те, що Кабінет Міністрів України не визначив порядок та умови перерахунку пенсії особам, які працювали на прокурорсько-слідчих посадах. Також відповідач посилається на те, що законом встановлені обмеження щодо максимального розміру пенсії. Крім того скаржник зазначає, що ОСОБА_1 отримував пенсію у розмірі 70 % від заробітної плати.

Відзив на апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не надходив.

Під час судового засідання представник відповідача підтримала апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з'явився та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 2 ст. 313 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року - скасувати у частині виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з 12 жовтня 2007 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

ОСОБА_1 26 липня 2017 року звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідно до постанови КМ України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких законодавчих актів», до якої додав довідку Прокуратури м. Києва від 20 липня 2017 року № 18-268.

Листом від 31 липня 2017 року № 11819/09 позивача було повідомлено про відсутність законних підстав для проведення перерахунку пенсії.

Не погоджуючись із такими діями Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Згідно з листом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 31 липня 2017 року № 11819/09 позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії з тих підстав, що Закон України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ втратив чинність у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ. У свою чергу ч. 20 ст. 86 ст. Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ передбачає, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Однак, відповідний нормативно-правовий акт прийнятий не був. Крім того, норми і положення Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ щодо пенсійного забезпечення втратили чинність відповідно до п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Суд встановив, що ч. 1 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з ч. 4 ст. 501 вказаного Закону працівникам, які не мають вислуги 20 років, якщо стаж служби в органах прокуратури становить не менше 10 років, після досягнення чоловіками 55 років при страховому стажі 25 років і більше, а жінками - 50 років при страховому стажі 20 років і більше, пенсія призначається у розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах з розрахунку 80 відсотків місячного заробітку за 20 років вислуги.

Під час призначення пенсії ОСОБА_1 та на даний час Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві виходить з того, що наявний у позивача стаж роботи дає право на призначення йому пенсії у розмірі 70 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати прокурорів та слідчих прокуратури.

У відповідності до ч. 17 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» у вказаній редакції призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

У подальшому до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» були неодноразово внесені зміни.

Крім того, з 01 квітня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Положення п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону передбачають, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Суд встановив, що до 01 червня 2015 року відповідний закон не прийнятий, у зв'язку з чим норми і положення Закону України «Про прокуратуру» щодо пенсійного забезпечення втратили чинність.

З 15 липня 2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру», що був прийнятий 14 жовтня 2014 року. Порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури визначений у ст. 86 вказаного Закону. Разом з тим, вказана норма права не передбачає порядок і умови перерахунку пенсії, а лише містить посилання на те, що вони визначаються Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 26 липня 2017 року. Як зазначив відповідач у своєму листі від 31 липня 2017 року № 11819/09, на час розгляду звернення позивача Кабінет Міністрів України не прийняв нормативно-правовий акт, яким були б визначені умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Вирішуючи питання щодо наявності у позивача права на перерахунок пенсії за зазначених умов, колегія суддів виходить із того, що відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З огляду на те, що законодавство стосовно пенсійного забезпечення працівників прокуратури неодноразово змінювалося, питання забезпечення прав та гарантій для зазначеної категорії осіб вирішувалися Конституційним Судом України.

Так, у рішенні від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі за конституційними поданнями Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень ч. 6 ст. 22 Закону України «Про міліцію» та ч. 7 ст. 22 Закону України «Про пожежну безпеку» Конституційний Суд України зазначив, що служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов'язані з постійним ризиком для життя і здоров'я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

У рішенні від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

Конституційний Суд України також зазначив, що багато таких «пільг», встановлених Законами України «Про міліцію», «Про прокуратуру» тощо, є не пільгами, а гарантіями та іншими засобами забезпечення професійної діяльності окремих категорій громадян, ефективного функціонування відповідних органів.

Також Конституційний Суд України звернув увагу на те, що Конституція України виокремлює категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій держави, зокрема, гарантій соціального захисту. До них насамперед належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі в органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку.

Таким чином, рівень досягнутих гарантій працівників прокуратури, у тому числі щодо права на перерахунок пенсії, не може бути звужений шляхом внесення змін до законодавства.

Відтак, при вирішенні питання про дію відповідних законів у часі обов'язковому урахуванню підлягають положення ст. 22 Конституції України, які передбачають недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Суд встановив, що на час виходу на пенсію ОСОБА_1 був гарантований перерахунок її розміру, у зв'язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників з метою приведення розміру пенсії у відповідність до суми місячної (чинної) заробітної плати прокурорів і слідчих прокуратури.

Зміни до законодавства, які передбачають звуження обсягу чи скасування зазначеної гарантії підлягають застосуванню виключно до осіб, які набули права на пенсію після набрання чинності відповідними нормативно-правовими актами.

За таких обставин колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача на ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», який був прийнятий 14 жовтня 2014 року та на п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», як на підставу для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії.

У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Під час розгляду і вирішення даної справи колегія суддів враховує висновок Верховного Суду щодо застосування ст. 501 Закону України «Про прокуратуру», викладений у постанові від 22 березня 2018 року у справі № 303/5811/16-а, відповідно до якого відсутність правового врегулювання не може свідчити про звуження існуючих прав позивача саме з боку органів Пенсійного фонду.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку звуження існуючого права ОСОБА_1 на перерахунок пенсії мало місце під час прийняття законів України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII та «Про прокуратуру» 14 жовтня 2014 року № 1697-VII. Зазначеними законами запроваджений інший механізм правового регулювання умов та порядку перерахунку раніше призначених пенсій. Закони України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII та «Про прокуратуру» 14 жовтня 2014 року № 1697-VII прямо не передбачають, що підвищення заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам є підставою для перерахунку раніше призначених пенсій.

У свою чергу Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, як орган, наділений повноваженнями щодо пенсійного забезпечення, зобов'язаний врахувати ст. 22 Конституції України та не застосовувати зазначені закони під час вирішення питання про перерахунок пенсії ОСОБА_1

Також у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 303/5811/16-а міститься висновок про те, що право на перерахунок пенсії у відповідної особи виникає станом на час виникнення обставин, з якими особа пов'язує право на такий перерахунок, а не з часу її виходу на пенсію.

Колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, що діяла станом на 12 жовтня 2007 року, позивачу було гарантоване право на пенсію у розмірі певного відсотка від суми місячної (чинної) заробітної плати прокурорів і слідчих прокуратури. Реалізація зазначеного права забезпечувалася шляхом здійснення перерахунку раніше призначених пенсій у разі підвищення заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам.

Відтак, перерахунок пенсії у разі підвищення заробітної плати відповідної категорії працівників у даному випадку є не лише самостійним правом особи, а й механізмом реалізації гарантованого права на отримання пенсії, розмір якої становить певний відсоток від суми місячної (чинної) заробітної плати прокурорів і слідчих прокуратури.

Право на пенсію у розмірі певного відсотка від суми місячної (чинної) заробітної плати прокурорів і слідчих прокуратури, набуте ОСОБА_1 під час виходу на пенсію, залишилося незмінним. Вказане право на даний час закріплене у ч. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» 14 жовтня 2014 року № 1697-VII. З прийняттям зазначеного Закону був змінений виключно розмір відсоткового співвідношення пенсії до заробітної плати.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутність постанови Кабінету Міністрів України про визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не може бути підставою для відмови у приведенні розміру пенсії ОСОБА_1 у відповідність до вимог ч. 1 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру».

Відмова Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії у зв'язку з прийняттям постанови КМ України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких законодавчих актів» призводить до необґрунтованого зменшення розміру пенсії, визначеного та гарантованого позивачу ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, що діяла станом на 12 жовтня 2007 року.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 про перерахунок пенсії.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про необхідність зобов'язання Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснювати виплату пенсії позивачу без обмеження її розміру.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, зокрема, захист прав та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

За змістом вказаної норми судовому захисту підлягають право та інтерес, який був порушений суб'єктом владних повноважень.

Разом з тим, суд встановив, що відповідно до розпорядження № 850279 від 04 червня 2014 року ОСОБА_1 нарахована пенсія у сумі 3720 грн. 12 коп. (не перевищує максимального розміру, встановленого законом) та виплачується без застосування обмежень щодо розміру.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про перерахунок пенсії від 26 липня 2017 року, відповідач посилався на відсутність у ОСОБА_1 відповідного права з огляду на те, що ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» втратила чинність, а умови та порядок перерахунку пенсії не були визначені Кабінетом Міністрів України.

Посилання на те, що у разі здійснення перерахунку позивачу буде нараховано пенсію у більшому розмірі, ніж встановлений законом, у листі від 31 липня 2017 року № 11819/09 - відсутні.

Таким чином, на час розгляду та вирішення справи позивач отримує пенсію без обмеження розміру, а спір щодо застосування такого обмеження між позивачем та відповідачем у даній справі відсутній.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що постанова суду у частині зобов'язання відповідача виплачувати пенсію ОСОБА_1 без обмеження її розміру є помилковою, а відповідна вимога позивача - передчасною.

Також суд першої інстанції зобов'язав Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувати позивачу пенсію у розмірі 80 % від розміру місячної заробітної плати.

Відповідно до розпорядження № 850279 від 04 червня 2014 року ОСОБА_1 призначена та виплачується пенсія у розмірі 70 % від заробітної плати.

Обґрунтовуючи свою вимогу про призначення пенсії у розмірі 80 % від заробітної плати, позивач посилається на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 18 лютого 2014 року у справі № 754/11616/13-а, відповідно до якої збільшений його страховий стаж, який дає право на вислугу років.

Разом з тим, на виконання вказаного судового рішення Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснило новий розрахунок стажу та видало розпорядження № 850279 від 04 червня 2014 року про перерахунок пенсії. Згідно вказаного розпорядження пенсія позивача становить 70 % від заробітної плати.

Розпорядження № 850279 від 04 червня 2014 року та дії щодо перерахунку пенсії на виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 18 лютого 2014 року у справі № 754/11616/13-а - не є предметом даного позову.

У межах даної справи ОСОБА_1 оскаржує відмову Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії на підставі його заяви від 26 липня 2017 року.

Дослідивши зміст вказаної заяви та додатків до неї, колегія суддів встановила, що позивач просив здійснити перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників згідно з постановою КМ України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких законодавчих актів».

За таких обставин підстави для зміни відсоткового співвідношення пенсії до заробітної плати в суду першої інстанції були відсутні.

Відтак, доводи апеляційної скарги Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві лише частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 10 листопада 2017 року, та є підставами для її скасування у частині.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, проте у частині прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року - скасувати у частині.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року у частині задоволення вимоги про зобов'язання Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 12 липня 2001 року № 2663-ІІІ), в розмірі 80 % від розміру місячної заробітної плати, зазначеної в довідці прокуратури м. Києва від 20 липня 2017 року № 18-268, без обмеження її максимального розміру, з урахуванням виплачених сум у межах строку звернення до суду - скасувати та прийняти у цій частині нове рішення наступного змісту:

«Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01 грудня 2017 року перерахунок пенсії ОСОБА_1, передбаченої ст. 501 Закону України «Про прокуратуру», нарахувавши її у розмірі 70 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Прокуратури м. Києва від 20 липня 2017 року № 18/268».

В іншій частині постанову Деснянського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді О.М. Кузьмишина

В.В. Файдюк

Постанова складена у повному обсязі 03 квітня 2018 року.