Справа № 818/330/18
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2018 р. Справа № 818/330/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Глазька С.М., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про зобовязання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1С.) звернулась з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Сумській області), в якій просить зобовязати ГУ Держгеокадастру у Сумській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля) для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Лебединської міської ради Сумської області.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року у справі №818/330/18 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Сумській області вчинити дії, а саме, затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля) для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Лебединської міської ради Сумської області виділено в самостійне провадження.
Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона звернулась до ГУ Держгеокадастру у Сумській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля) для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Лебединської міської ради Сумської області. Проте, листами від 26.07.2017 та 26.09.2017 відповідач відмовив у затвердженні вказаного проекту з підстав, які не передбачені законодавством. Позивачка вважає таку відмову необґрунтованою та протиправною.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовної заяви, надіслав на адресу суду відзив, у якому зазначає, що при розгляді наданого позивачкою проекту землеустрою встановлено, що землі які запроектовані до відведення, за інформацією наданою Управлінням Держгеокадастру у Лебединському районі Сумської області відповідно форми 6 - ЗЕМ обліковуються у графі сільськогосподарські угіддя та до 20.06.2016 перебували в користуванні СТОВ Хлібороб на умовах оренди, згідно договору оренди землі укладеного між Лебединською міською радою та СТОВ Хлібороб. Крім того, встановлення законності передачі земель з міністерства оборони до земель запасу Лебединської міської ради неможливе за відсутності відповідної технічної документації із землеустрою, тому договір оренди укладений між Лебединською міською радою та СТОВ Хлібороб укладено з порушенням вимог земельного законодавства, а також з порушенням вимог екологічного законодавства.
Враховуючи вищевикладене, для передачі у власність даних земель необхідне очищення території аеродрому від забруднення нафтопродуктами. Також, зазначено, що 01.12.2016 був укладений договір про співробітництво між ТОВ РЕСУРС ВИДОБУВАННЯ та Лебединською міською радою, з метою зменшення техногенного навантаження нафтопродуктами на ґрунтові води розташовані під земельною ділянкою, яка розміщена на території колишнього аеродрому м. Лебедина, що призвело до їх забруднення.
Пунктом 2.2.1 договору передбачено, що тільки після виконання обовязку зі складання технічної документації по виявленню та усуненню забруднень нафтопродуктами ґрунтових вод можливе підписання між сторонами договору на проведення заходів з метою зменшення техногенного навантаження нафтопродуктами на ґрунтові води, розташовані під земельною ділянкою, що знаходиться на території колишнього аеродрому м. Лебедина. На даний час, ТОВ РЕСУРС ВИДОБУВАННЯ вказаної проектно - технічної документації до Лебединської міської ради не надано, що унеможливлює встановлення меж та місця знаходження забрудненої земельної ділянки та визначення її власника.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 06.08.2015 № 18-1238/32-15-СГ, ОСОБА_1 був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля), для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Лебединської міської ради Сумської області.
На підставі цього наказу був розроблений один, спільний проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 15 особам. У пункті 2 наказу зазначено, що розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає погодженню та затвердженню відповідно до вимог чинного законодавства.
Висновком Управління Держземагентства у Лебединському районі Сумської області від 16.08.2015 № 179, з урахуванням листа від 22.08.2017 № 461/106-17, проект землеустрою був погоджений у повній відповідності до вимог ч. 8 ст. 118, ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України.
Крім того, слід зазначити, що відповідними актами, які є складовими проекту землеустрою, було проведено погодження (встановлення) меж земельних ділянок, що відводяться у власність, у тому числі ОСОБА_1 та здійснено погодження, зокрема із Лебединської міською радою, на території якої розташована ця земельна ділянка.
У листі від 26.07.2017 № Р--9206-3967/6-17 зазначено, що Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області розглянуті заяви 15 громадян про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля) для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Лебединської міської ради Сумської області. При розгляді вказаного проекту були встановлені розбіжності в загальній площі земельних ділянок та необхідно уточнити термін дії Висновку про погодження проекту землеустрою № 179 від 16.08.2015, відповідно до вимог чинного законодавства. Оскільки, поданий проект передбачено затвердити повністю і матеріали, що знаходяться в ньому розроблені на групу громадян, при виявленні помилок у такому проекті його затвердження можливе лише при умові, якщо проект землеустрою буде приведено до вимог діючого земельного законодавства.
Крім того, у даному листі зазначено, що встановлення законності передачі земель з міністерства оборони до земель запасу Лебединської міської ради неможливе за відсутності відповідної технічної документації із землеустрою, тому договір оренди укладений між Лебединською міською радою та СТОВ Хлібороб укладено з порушенням вимог земельного законодавства та з порушенням вимог екологічного законодавства, оскільки за даними науково - консультаційного висновку, складеного Навчально-науковим інститутом права Науково-консультаційного центру правових досліджень Сумського державного університету від 2016 року на колишній території аеродрому міста Лебедин в результаті експлуатації відбулося масштабне забруднення нафтопродуктами (авіаційним гасом) ґрунтових вод. Враховуючи вищевикладене, для передачі у власність даних земель необхідне очищення території аеродрому від забруднення нафтопродуктами.
Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У відповідності до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
В силу положень ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначений ст. 123 ЗК України, зокрема частиною другою передбаченою, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, як передбачено абз. 1 ч. 3 ст. 123 ЗК України.
Згідно до ч. 4 ст. 123 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу.
За приписами ч. 1 ст. 186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
В силу ч. 4 ст. 186-1 ЗК України, розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.
Органи, зазначені в ч. ч. 1-3 цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (ч. 5 ст. 186-1 ЗК України).
Частиною шостою статті 186-1 ЗК України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
Положеннями ч. 7 ст. 186-1 ЗК України встановлено, що органам, зазначеним у ч. ч. 1-3 цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до ст. 50 Закону України Про землеустрій; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.
Так, відповідно до ст. 50 Закону України Про землеустрій, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: - завдання на розроблення проекту землеустрою; - пояснювальну записку; - копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); - рішення Верховної ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); - письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; - довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; - матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); - відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); - копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна для об'єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; - розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); - розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); - акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); - акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); - перелік обмежень у використанні земельних ділянок; - викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); - кадастровий план земельної ділянки; - матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); - матеріали погодження проекту землеустрою.
З матеріалів справи встановлено, що для прийняття відповідачем рішення про затвердження проекту землеустрою, позивачем було виконано всі умови, а саме проект землеустрою розроблений та погоджений у встановленому законом порядку згідно ч. 8 ст. 118, ч. 1, 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України.
Суд звертає увагу на те, що вищезазначений проект землеустрою належним чином погоджено в порядку, ч. 8 ст. 118, ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України, а саме висновком Управління Держземагентства у Лебединському районі Сумської області від 16.08.2015 № 179.
Згідно з ч.9 ст.118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Також, суд зазначає, що відповідач у своєму відзиві не зміг заперечити відповідність проекту землеустрою вищевказаним нормативно - правовим актам, а також надати документи (висновок) про забруднення вказаної території.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що приймаючи рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою Головне управління Держгеокадастру у Сумській області діяло не на підставі, поза межами та не у спосіб, визначені чинним законодавством.
Тому, враховуючи ст. 19 Конституції України та ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, а також погодження проекту землеустрою у відповідності до вимог ч. 8 ст. 118, ч. 1, 6 ст. 186-1 вказаного Кодексу, що повністю підтверджується матеріалами справи, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повинне було у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою прийняти рішення про затвердження проекту.
Як вбачається з ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, дана норма не передбачає відмови відповідача у затвердженні проекту землеустрою, у разі надходження до нього погодженого проекту.
Тобто, зазначена норма не передбачає права відповідача діяти на власний розсуд при прийнятті рішення, а встановлює лише один варіант правомірної поведінки відповідача - прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою.
Виходячи з аналізу вказаних норм, суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд зобовязує ГУ Держгеокадастру у Сумській області затвердити проект землеустрою, в частині відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 орієнтованою площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля) для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Лебединської міської ради Сумської області.
Крім того, представником позивача подано клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення у даній справі шляхом зобовязання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення. Суд, дослідивши вказане клопотання, вважає його таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно із ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
З аналізу наведеної норми законодавства можна дійти висновку, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах є правом, а не обовязком суду.
Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов'язувати суб'єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, оскільки у суду немає підстав вважати, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду, яке, після набрання ним законної сили, є обов'язковим до виконання.
Таким чином, суд вважає, що вимога представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн., який був сплачений при поданні позовної заяви.
Керуючись ст. ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про зобовязання вчинити дії задовольнити.
Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області затвердити проект землеустрою, в частині відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 орієнтованою площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля) для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Лебединської міської ради Сумської області.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько