Справа № 361/6937/17
Суддя: Селезньова Т. В.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 361/6937/17
Провадження № 2-а/361/111/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 квітня 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області, суддя Селезньова Т.В., у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пухівської сільської ради Броварського району Київської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач просить суд визнати протиправним і скасувати рішення Пухівської сільської ради Броварського району Київської області № 778-ХVІІІ-VІІ від 10.10.2017 р. про відмову йому у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства, площею 0,20 га, по АДРЕСА_1 у с. Пухівка Броварського району Київської області; зобов'язати Пухівську сільську раду Броварського району Київської області надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства, площею 0,20 га у с. Пухівка Броварського району Київської області згідно з графічним матеріалом у строк, в порядку та у спосіб передбачений ст. 118 ЗК України.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач є учасником АТО, має статус учасника бойових дій, згідно із ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», має право на отримання земельної ділянки у власність для ОСГ, КМУ рекомендував органам місцевого самоврядування розмістити на власних веб-сайтах інформацію про місце розташування, цільове призначення та площу земельних ділянок, які можуть бути відведені учасникам АТО і членам сімей загиблих учасників АТО, не знайшовши вказаної інформації на веб- сайті Пухівської сільської ради, 14.09.2017 р. він звернувся з відповідним клопотанням до відповідача, долучив всі передбачені законом документи, зокрема графічні матеріали з позначенням місця розташування бажаної земельної ділянки у селі Пухівка по вулиці Магістральній; відповідач поставив дане клопотання на розгляд сесії, але діючи протиправно і в порушення вимог ч.7 ст.118 ЗК України виніс рішення про відмову йому у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки, посилаючись на те, що вказана на картографічному матеріалі земельна ділянка відводиться у комунальну власність територіальній громаді для випасання худоби жителів села. Таке рішення ради вважає протиправним, та таким, що порушує його право на отримання земельної ділянки, оскільки намір відповідача відвести земельну ділянку у комунальну власність територіальній громаді села не може бути підставою для відмови у задоволенні його клопотання, зазначена ним у клопотанні ділянка була і є вільною, тому підстав для відмови у наданні йому згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки відповідач не мав.

Відповідач повідомлений належним чином і завчасно, повторно в судове засідання не зв'явився упоноваженого представника не направив. На даний час ніяких заяв, заперечень (відзиву), доказів відповідач не подав, про причини неявки не повідомив. Суд ухвалив справу розглянути у відсутності відповідача, який є суб'єктом владних повноважень, за наявними у справі матеріалами.

При розгляді справи судом встановлено:

Позивач має статус учасника бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_1), користується пільгами відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

14 вересня 2017 року позивач подав до Пухівської сільської ради клопотання, в якому просив з посиланням на ст.ст. 118,121 ЗК України надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення ОСГ площею 0, 20 га, яка розташована по вулиці Магістральній в селі Пухівка. Повідомив, що за даним цільовим призначенням земельна ділянка у власність йому не надавалась. До заяви долучив копію паспорту, ідентифікаційного номеру, посвідчення учасника бойових дій, і у якості графічних матеріалів викопіювання з кадастрової карти з позначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

Рішенням Пухівської сільської ради № 778-ХVІІІ - VІІ від 10.10.2017 р., розглянувши заяву ОСОБА_1 про надання дозволу щодо відведення земельної ділянки площею 0,20 га для ведення ОСГ у с. Пухівка по АДРЕСА_1 та картографічний матеріал із вказаним бажаним місцем розташування земельної ділянки, враховуючи негативний висновок постійної депутатської комісії з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, соціального розвитку села та екології, керуючись ст.12, 116 ЗК України, ст.26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні», сільська рада вирішила: відмовити гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2000га для особистого селянського господарства в селі Пухівка по АДРЕСА_1 в зв'язку з тим, що вказана на картографічному матеріалі земельна ділянка відводиться у комунальну власність територіальній громаді для випасання худоби жителів села.

Згідно ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно ч.6 та ч.7 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для, зокрема, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 ЗК. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно ст.80 ЗК суб'єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно ст.83 ЗК України - землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Частиною 4 статті 83 ЗК України передбачено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: зокрема, а) землі загального користування населених пунктів; в) землі під об'єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом; г), ґ) землі лісогосподарського призначення та водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом; д) земельні ділянки, які використовуються для забезпечення діяльності органів місцевого самоврядування.

Згідно ч.1та ч.2 ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і, зокрема, через селищні ради та їх виконавчі органи.

Згідно ч.1 ст.26 Закону - виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо регулювання земельних відносин.

Згідно ч.1 ст.59 даного закону Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно ч.1 ст.47 даного закону постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. Згідно ч.4 - Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України - у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Виходячи з даних вимог процесуального закону, саме суб'єкт владних повноважень (відповідач) зобов'язаний довести, що, приймаючи оскаржуване позивачем рішення, він діяв законно, правомірно, в межах своїх повноважень, у спосіб, встановлений законом, з дотриманням процедури і з забезпеченням прав особи, якої стосується прийняте рішення, обґрунтовано, об'єктивно, неупереджено.

Враховуючи, що в даній справі відповідач не надав ніяких доказів на доведення правомірності прийнятого рішення, і фактично не оспорив позову, не подавши заперечень (відзиву) та маючи для цього достатньо часу, то суд виходить лише з наданих доказів: тобто, виходячи лише зі змісту клопотання позивача, яке він подав до сільської ради, та зі змісту прийнятого радою рішення за даним клопотанням.

Рішення є невмотивованим, і з самого рішення не вбачається наявність підстав для відмови, передбачених у ч.7 статті 118 ЗК України, які є виключними. Зокрема, відповідач не довів наявність єдиної законної підстави для відмови- невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, і в тому числі не довів суду наявності підстав для відмови, зазначених ним у оскаржуваному рішенні.

Враховуючи недоведеність наявності підстав для відмови, суд погоджується з позивачем в тому, що таке рішення не відповідає вимогам закону, тобто є незаконним і протиправним, оскільки порушує права позивача на неупереджене, об'єктивне, збалансоване, вмотивоване та обґрунтоване рішення. Тому таке рішення підлягає скасуванню.

Питання щодо передачі земельної ділянки у власність, в тому числі щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, віднесено у даному випадку до виключної компетенції відповідача як органу місцевого самоврядування, в межах якого знаходиться земельна ділянка, і такі питання мають вирішуватись колегіальним органом на пленарному засіданні (сесії). Відновлюючи порушене право позивача і скасовуючи оскаржене рішення, суд приймає рішення про покладення на відповідача зобов'язання повторно розглянути клопотання позивача на сесії сільської ради, з прийняттям вмотивованого і обґрунтованого рішення, передбаченого в ч. 7 статті 118 ЗК України: про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення позивачу вказаної земельної ділянки або про вмотивовану відмову у цьому. При цьому суд вважає, що прийнявши таке рішення, суд не виходить за межі позовних вимог, зазначених у позовній заяві, і вважає, що таке рішення буде достатнім для ефективного захисту порушених права позивача.

Керуючись ст.ст.116, 118, 122 ЗК України, ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст.2, 77, 241-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково;

визнати протиправним та скасувати рішення Пухівської сільської ради Броварського району Київської області № 778-ХVІІІ-VІІ від 10.10.2017 р. про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства, площею 0,20 га, по АДРЕСА_1 у с. Пухівка Броварського району Київської області;

зобов'язати Пухівську сільську раду Броварського району Київської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 14 вересня 2017 року про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства площею 0,20га по АДРЕСА_1 у с. Пухівка Броварського району Київської області з прийняттям рішення у відповідності до частини 7 статті 118 Земельного Кодексу України;

в іншій частині у позові відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини або у випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, - з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Суддя Т.В. Селезньова