Справа № 808/103/18
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2018-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 березня 2018 року о/об 10 год. 40 хв.Справа № 808/103/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «Статус» (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд.48 прим. 26, )

до Виконавчого комітету Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, )

третя особа Концерн «Міські теплові мережі» (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський 137, )

про визнання протиправним та скасування рішення, -

за участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1

(особа посвідчується паспортом серія СР № 022556)

від відповідача - не прибув

від третьої особи - ОСОБА_2

(діє на підставі довіреності №130/20-19 від 17.10.2017 року)

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «Статус» (далі заявник/позивач) до Виконавчого комітету Запорізької міської ради (далі - відповідач), третя особа Концерн «Міські теплові мережі» (далі - третя особа), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 11 серпня 2017 року за № 428 «Про затвердження норм споживання теплової енергії на 1 м2 загальної площі на опалення багатоквартирних будинків м. Запоріжжя, в яких розташовані населення, бюджетні, релігійні та інші споживачі теплової енергії та порядок розподілу обсягів теплової енергії між житловими і нежитловими приміщеннями багатоквартирних будинків м. Запоріжжя при наявності будинкових засобів обліку теплової енергії».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 серпня 2017 року Виконавчим комітетом Запорізької міської ради прийнято рішення №428 «Про затвердження норм споживання теплової енергії на 1 м2 загальної площі на опалення багатоквартирних будинків м. Запоріжжя, в яких розташовані населення, бюджетні, релігійні та інші споживачі теплової енергії та порядок розподілу обсягів теплової енергії між житловими і нежитловими приміщеннями багатоквартирних будинків м. Запоріжжя при наявності будинкових засобів обліку теплової енергії». Вважає рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 11 серпня 2017 року № 428 протиправним, таким, що прийняте з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, а саме не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, отже в силу приписів чинного законодавства України підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «Статус» на позовних вимогах наполягав, просив суд адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Представник Виконавчого комітету Запорізької міської ради в судове засідання не прибув, 22 березня 2018 року до суду надав клопотання, відповідно до якого просив суд відкласти розгляд справи, оскільки представник відповідача бере участь у проходженні військово-лікарської комісії.

23 березня 2018 року в судовому засіданні судом, заслухавши думку представників сторін, які були присутні у судовому засіданні, протокольною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання представника Виконавчого комітету Запорізької міської ради про відкладення розгляду справи, оскільки представник відповідача вдруге не зявився до суду.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України), якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

В матеріалах наявний відзив (вх. №3108 від 29 січня 2018 року) представника Виконавчого комітету Запорізької міської ради на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що припущення позивача, що виконавчий комітет Запорізької міської ради не має повноважень затверджувати норми споживання теплової енергії, оскільки це не передбачено статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» - є безпідставними і такими, що протирічить чинному законодавству. У відповідності до статті 40 «Про місцеве самоврядування» виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження. У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до повноважень органів місцевого самоврядування належить затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням. Безпосередні повноваження щодо встановлення нормативів (норм) споживання комунальних послуг передбачені пунктом 21 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування». Твердження позивача, що рішенням виконкому передбачене одностороннє розірвання договорів не підтверджується ні змістом, ні жодними іншими доказами. Виходячи з вище наведеного, позовні вимоги TOB «Консалтингова група «Статус» про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 11 серпня 2017 року № 428 не ґрунтуються на законі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представником Концерну «Міські теплові мережі» до суду 29 січня 2018 року надано пояснення (вх.№3107), відповідно до яких зазначає, що місцеві органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування мають право тимчасово визначати інші норми споживання, кількісні та якісні показники та режими надання послуг в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Норми законодавства спростовують твердження позивача щодо відсутності повноважень органів місцевого самоврядування щодо встановлення норм споживання житлово-комунальних послуг, у тому числі теплової енергії. Разом з тим, вказує на те, що 17 січня 2018 року рішенням №6 виконавчого комітету Запорізької міської ради визнав рішення № 428 від 11 серпня 2017 року таким, що втратило чинність. При цьому, рішенням виконавчого комітету № 6 від 17 січня 2018 року передбачена необхідність перерахунку вартості послуг з постачання теплової енергії з врахуванням фактичних показань лічильників теплової енергії. Звертає увагу на те, що рішення від 11 серпня 2017 року №428 не спричинило порушення законних прав та інтересів позивача, оскільки послуги за листопад 2017 року ним не сплачувались, про що свідчить лист від 25 січня 2018 року №364 про перерахунок нарахувань за спожиту теплову енергію, а отже станом на час розгляду справи не має таких правових наслідків, які б суперечили законодавству. Позивач не вказує обставин та не обґрунтовує законодавчо, в чому полягає протиправність рішення виконавчого комітету від 11 серпня 2017 року №428.

В судовому засіданні представник Концерну «Міські теплові мережі» просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 05 січня 2018 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «Статус» відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

09 січня 2018 року провадження у справі відкрито, а справі призначено підготовче судове засідання на 25 січня 2018 року.

Ухвалою суду від 25 січня 2018 року підготовче судове засідання відкладено до 23 лютого 2018 року.

23 лютого 2018 року у задоволенні клопотання представника Виконавчого комітету Запорізької міської ради та представника Концерн «Міські теплові мережі» з питань закриття провадження по справі відмовлено, про що постановлено відповідну ухвалу суду.

23 лютого 2018 року протокольною ухвалою, за згодою сторін судового процесу, підготовче судове засідання закрито, а справу призначено до судового розгляду на 13 березня 2018 року.

Ухвалою суду від 13 березня 2018 року, у звязку з неприбуттям у судове засідання представника відповідача, розгляд справи відкладено до 23 березня 2018 року.

Відповідно до статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 23 березня 2018 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

11 серпня 2017 року Виконавчим комітетом Запорізької міської ради прийнято рішення №428 «Про затвердження норм споживання теплової енергії на 1 м2 загальної площі на опалення багатоквартирних будинків м. Запоріжжя, в яких розташовані населення, бюджетні, релігійні та інші споживачі теплової енергії та порядок розподілу обсягів теплової енергії між житловими і нежитловими приміщеннями багатоквартирних будинків м. Запоріжжя при наявності будинкових засобів обліку теплової енергії».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «Статус» не погодившись з рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 11 серпня 2017 року за № 428, звернулося до суду з адміністративним позовом.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає ОСОБА_3 України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21 травня 1997 року.

За визначенням частини 1 статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст (частини 2 статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади (частина 2 статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Частиною 3 статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Відповідно до підпункту 2 пункту а частини 1 статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні повноваження зокрема встановлення в порядку і межах, визначених законом, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

За правилами пункту «б» частини 1 статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження:

1) здійснення відповідно до закону контролю за дотриманням зобов'язань щодо платежів до місцевого бюджету на підприємствах і в організаціях незалежно від форм власності;

2) здійснення відповідно до закону контролю за дотриманням цін і тарифів;

3) сприяння здійсненню інвестиційної діяльності на відповідній території.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження.

02 серпня 2017 року набрав чинності ОСОБА_3 України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» № 2119-VIII від 22 червня 2017 року.

ОСОБА_3 визначає засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг.

11 серпня 2017 року Виконавчим комітетом Запорізької міської ради прийнято рішення №428 «Про затвердження норм споживання теплової енергії на 1 м2 загальної площі на опалення багатоквартирних будинків м. Запоріжжя, в яких розташовані населення, бюджетні, релігійні та інші споживачі теплової енергії та порядок розподілу обсягів теплової енергії між житловими і нежитловими приміщеннями багатоквартирних будинків м. Запоріжжя при наявності будинкових засобів обліку теплової енергії».

Суд вважає, що рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 11 серпня 2017 року за № 428 є протиправним на підставі наступного.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» цей ОСОБА_3 регулює відносини щодо:

1) комерційного обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги);

2) розподілу між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг;

3) встановлення, обслуговування, заміни вузлів обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії;

4) формування та надання споживачам рахунків на оплату комунальних послуг;

5) забезпечення споживачів обліковою інформацією.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону.

Частиною 4 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до частини 6 розділу 4 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» Кабінету Міністрів України протягом шести місяців з дня опублікування цього Закону:

привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом;

забезпечити прийняття нормативно-правових актів, що випливають із цього Закону;

забезпечити перегляд та скасування нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону;

забезпечити приведення міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом;

забезпечити перегляд національних стандартів на обладнання для комерційного, у тому числі розподільного, обліку комунальних послуг та гармонізацію їх зі стандартами Європейського Союзу.

Суд звертає увагу на те, що станом на дату прийняття Виконавчим комітетом Запорізької міської ради рішення від 11 серпня 2017 року за № 428, Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України не розроблено Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

Аналогічне зазначено й в пояснювальній записці до проекту рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради «Про визнання таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради «Про затвердження норм споживання теплової енергії на 1м2 загальної площі на опалення багатоквартирних будинків м. Запоріжжя, в яких розташовані населення, бюджетні, релігійні та інші споживачі теплової енергії та порядок розподілу обсягів теплової енергії між житловими і нежитловими приміщеннями багатоквартирних будинків м. Запоріжжя при наявності будинкових засобів обліку теплової енергії» від 11 серпня 2017 року №428.

Так, у вищевказаній пояснювальній записці заступником директора департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради зазначено, що: «...відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства є Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, до повноважень якого входить затвердження методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

До теперішнього часу методика не затверджена...».

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 11 серпня 2017 року за № 428 «Про затвердження норм споживання теплової енергії на 1 м2 загальної площі на опалення багатоквартирних будинків м. Запоріжжя, в яких розташовані населення, бюджетні, релігійні та інші споживачі теплової енергії та порядок розподілу обсягів теплової енергії між житловими і нежитловими приміщеннями багатоквартирних будинків м. Запоріжжя при наявності будинкових засобів обліку теплової енергії» прийнято в порушення чинного законодавства без дотримання умови визначених Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Суд не приймає доводи представника Виконавчого комітету Запорізької міської ради, що позов не підлягає задоволенню, оскільки 17 січня 2018 року рішенням №6 Виконавчий комітет Запорізької міської ради визнав рішення № 428 від 11 серпня 2017 року таким, що втратило чинність, на підставі наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос (частина 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Частиною 9 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

За правилами частини 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

За правилами статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Підстави, види і порядок відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Конституцією України, цим та іншими законами.

Системний аналіз наведених положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обовязковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є субєктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

Водночас у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

ОСОБА_3 принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Окрім цього, в рішенні № 7-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. ОСОБА_3 є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

У справі що розглядається рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 11 серпня 2017 року за № 428, затверджено норми споживання теплової енергії на 1 м2 загальної площі на опалення багатоквартирних будинків м. Запоріжжя.

Таким чином, зазначене рішення введено в дію з моменту його прийняття, що потягло за собою встановлення нових тарифів без визначеної Методики відповідним органом.

Визнання рішення від 11 серпня 2017 року за № 428 Виконавчим комітетом Запорізької міської ради нечинним не може захистити права позивача у повному обсязі, тому як до дати визнання рішення № 428 нечинним воно підлягає виконанню з 11 серпня 2017 року по 17 січня 2018 року.

Таким чином, суд дійшов до висновку про необхідність у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі.

Згідно частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 143, 241, 243-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «Статус» (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд.48 прим. 26, ) до Виконавчого комітету Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, ) третя особа Концерн «Міські теплові мережі» (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський 137, ), про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 11 серпня 2017 року за № 428 «Про затвердження норм споживання теплової енергії на 1 м2 загальної площі на опалення багатоквартирних будинків м. Запоріжжя, в яких розташовані населення, бюджетні, релігійні та інші споживачі теплової енергії та порядок розподілу обсягів теплової енергії між житловими і нежитловими приміщеннями багатоквартирних будинків м. Запоріжжя при наявності будинкових засобів обліку теплової енергії».

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «Статус» (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд.48 прим. 26, ) за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривень 00 копійок.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі 02 квітня 2018 року.

Суддя Д.В. Татаринов