Справа № 810/2297/17
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2018 року № 810/2297/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у загальному позовному провадженні у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ГУ ДФС у Київській області до ТОВ "Кейнфор" та ТОВ "Крейда" про визнання недійсним правочину,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управляння ДФС у Київській області з позовом до ТОВ "Кейнфор" та ТОВ "Крейда", в якому просить визнати недійсним правочин, укладений між ТОВ "Кейнфор" та ТОВ "Крейда", за результатами якого складено податкові накладні від 05.01.2017 № 39, від 04.01.2017 № 8, № 9, № 10, № 11, № 12, № 13 та № 14.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вироком Печерського районного суду міста Києва від 17.05.2017 у кримінальній справі № 757/22807/17-к директора та головного бухгалтера ТОВ "Кейнфор" ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 Кримінального кодексу України, а тому правочин, що мав місце між відповідачами, за наслідком вчинення якого було складено податкові накладні від 05.01.2017 № 39, від 04.01.2017 № 8, № 9, № 10, № 11, № 12, № 13 та № 14, має бути визнаний недійсним в судовому порядку на підставі вимог частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України.

Представник відповідача ТОВ "Крейда", заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив, що вирок Печерського районного суду міста Києва від 17.05.2017 у кримінальній справі № 757/22807/17-к не стосується обставин укладення правочинів між ТОВ "Кейнфор" та ТОВ "Крейда", оскільки такі обставини не досліджувались під час розгляду справи по обвинуваченню винних у вчиненні кримінального правопорушення та вважає, що вказаний вирок не є належним доказом недійсності правочину.

Також зазначив, що оскільки ГУ ДФС у Київській області правомірність ведення податкового обліку ТОВ «Крейда" не перевірялась, реальність господарських операцій між ТОВ «Крейда" та ТОВ "Кейнфор" не була предметом перевірок останнього, відповідно, податкові зобов'язання не узгоджувались, тому звернення ГУ ДФС у Київській області до суду з даним позовом є передчасним.

Представник відповідача ТОВ "Кейфор" до суду письмових заперечень на позовну заяву не надав.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.07.2017 дану позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.08.2017 позовну заяву повернуто позивачу.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2017 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 11.08.2017 скасовано, а справу направлено до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2017 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду, також витребувано від Печерського районного суду м. Києва належним чином завірену копію вироку Печерського районного суду міста Києва від 17.05.2017 у кримінальній справі № 757/22807/17-к.

Представник позивача та представник відповідача ТОВ «Крейда» надали суду клопотання, в яких просили розглядати справу в порядку письмового провадження, представник відповідача ТОВ "Кейфор" до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що 04.01.2017 між ТОВ «Крейда» (Замовник) та ТОВ "Кейнфор" (Виконавець) укладено договір про виготовлення поліграфічної продукції № 04/01-17 (далі - договір № 04/01-17).

За умовами пункту 1.1 даного договору виконавець на замовлення Замовника зобов'язується виготовити та передати йому у власність поліграфічну продукцію, а Замовник зобов'язується прийняти і оплатити продукцію на умовах цього Договору.

Кількість, вартість, асортимент та строки виготовлення відповідної партії продукції зазначаються у заявках-специфікаціях, які затверджуються Виконавцем та які є невід'ємною частиною Договору, на підставі яких на вимогу Замовника, а також у випадку, передбаченому Договором, виписується рахунок-фактура.

Відповідно до пункту 2.1. договору № 04/01-17 оплата продукції здійснюється шляхом попередньої оплати в розмірі 30% вартості відповідної Специфікації протягом 3-х банківських днів від дати підписання такої Специфікації. Оплата решти вартості Специфікації здійснюється протягом 30 банківських днів від дати відвантаження Продукції.

Відповідно до пункту 10.1 договору № 04/01-17 договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє до 31 грудня 2017 року

На виконання умов договору ТОВ "Кейнфор" виписано на користь ТОВ "Крейда" податкові накладні від 05.01.2017 № 39, від 04.01.2017 № 8, № 9, № 10, № 11, № 12, № 13 та № 14.

Вказані накладні згідно наявних у них даних були складені директором ТОВ "Кейфор" ОСОБА_1

Вироком Печерського районного суду міста Києва від 17.05.2017 у справі № 757/22807/17-к ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов'язки.

Зі змісту вказаного вироку встановлено, що "… на початку листопада 2016 року ОСОБА_1 отримав від громадянина на ім'я ОСОБА_4 пропозицію перереєструвати на своє ім'я підприємство (юридичну особу) в органах державної влади, тобто, внести в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдиві відомості за грошову винагороду у розмірі від 5 000 (п'яти тисяч) до 7 000 (семи тисяч) гривень.

ОСОБА_1 домовився із особою на ім'я ОСОБА_4 про перереєстрацію на його ім'я, як засновника та службову особу підприємства, в органах державної влади, юридичної особи - товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙНФОР» () (далі по тексту ТОВ «КЕЙНФОР» або товариство) за грошову винагороду, без наміру здійснювати законну господарську діяльність.

Також встановлено, що у другій половині грудня 2016 року ОСОБА_1, в денний час доби, біля станції метро «Арсенальна», яка знаходиться у Печерському районі м. Києва, за попередньою домовленістю зустрівся з особою на ім'я ОСОБА_4 з приводу внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної перереєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей. Усвідомлюючи противоправний характер дій, запропонованих йому особою на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_1 у зв'язку із своїм скрутним матеріальним становищем погодився на таку пропозицію.

У подальшому, а саме у другій половині грудня 2016 року, в денний час доби, ОСОБА_2, перебуваючи біля станції метро «Арсенальна», яка знаходиться у Печерському районі м. Києва, усвідомлюючи противоправний характер дій, запропонованих йому особою на ім'я ОСОБА_4, з корисливих мотивів, не маючи наміру здійснювати господарську діяльність, погодився на таку пропозицію, та реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної перереєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, надав копію свого паспорту серії НОМЕР_2, виданого Новомиргородським РВ УМВС України в Кіровоградській області 28.05.2010 року та реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1, особі на ім'я ОСОБА_4, який на підставі цих документів виготовив договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 23.12.2016, відповідно якого ОСОБА_1, є покупцем частки статутного капіталу ТОВ «КЕЙНФОР»(), протокол №23-12-16 Загальних зборів учасників ТОВ «КЕЙНФОР» від 23.12.2016 про включення ОСОБА_2, до складу учасників ТОВ «КЕЙНФОР», в якому ОСОБА_2, зазначений як директор підприємства.

Продовжуючи свої протиправні дії. направлені на доведення злочинного умислу до кінця, 23.12.2016 року, в денний час доби, ОСОБА_1, перебуваючи біля станції метро «Арсенальна», яка знаходиться у Печерському районі м. Києва, за попередньою домовленістю із особою на ім'я ОСОБА_4, підписав у нотаріуса надані йому документи для перереєстрації на своє ім'я ТОВ «КЕЙНФОР», а саме: договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 23.12.2016, відповідно якого ОСОБА_1.є покупцем частки статутного капіталу ТОВ «КЕЙНФОР»(), протокол №23-12-16 Загальних зборів учасників ТОВ «КЕЙНФОР» від 23.12.2016 про включення ОСОБА_1, до складу учасників ТОВ «КЕЙНФОР», в якому ОСОБА_1, зазначений як директор підприємства та передав особі на ім'я ОСОБА_4 для подальшої перереєстрації підприємства.

На час підписання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «КЕЙНФОР» від 23.12.2016, протоколу №23-12-16 Загальних зборів учасників ТОВ «КЕЙНФОР» від 23.12.2016 ОСОБА_1 розумів, що він вносить неправдиві відомості в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної перереєстрації ТОВ «КЕЙНФОР»,оскільки ОСОБА_2 та особа на ім'я ОСОБА_4, домовились про те, що ОСОБА_1 в подальшому до діяльності ТОВ «КЕЙНФОР» не буде мати ніякого відношення, а фінансово-господарською діяльністю з використанням ТОВ «КЕЙНФОР» будуть здійснювати інші особи.

Після підписання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 23.12.2016, відповідно якого ОСОБА_1 є покупцем частки статутного капіталу ТОВ «КЕЙНФОР»(), протоколу №23-12-16 Загальних зборів учасниківТОВ «КЕЙНФОР» від 23.12.2016 про включення ОСОБА_1 до складу учасників ТОВ «КЕЙНФОР», в якому він зазначений як директор підприємства, ОСОБА_1 передав дані документи особі на ім'я ОСОБА_4 для подальшої перереєстрації.

На підставі вказаних вище документів в день їх подачі невстановленою слідством особою на ім'я ОСОБА_4 (23.12.2016) Державним реєстратором проведено зміни в державній реєстрації ТОВ «КЕЙНФОР», юридична адреса: м. Київ, вул. Предславинська, буд. 12, про що вчинено записи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців під № 46.

Після перереєстрації ТОВ «КЕЙНФОР» на своє ім'я ОСОБА_1 участь у здійсненні підприємницької діяльності не приймав, угод фінансового характеру не укладав, печаткою підприємства не користувався, не призначав та не звільняв з посад працівників, а реєстраційні та установчі документи зазначеного підприємства передав невстановленій слідством особі на ім'я ОСОБА_4.

Таким чином, ОСОБА_1, діючи умисно, вніс в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації (перереєстрації) юридичної особи завідомо неправдиві відомості, тобто, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 205-1 КК України.

20 квітня 2017 року між прокурором Київської місцевої прокуратури №6 Большаковим Д.В., якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_1 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, за участю захисника укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_1 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 205-1 КК України, обвинувачений ОСОБА_1 у повному обсязі в межах висунутого обвинувачення визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_1 має понести за вчинення злочину, а саме, у виді 1 року обмеження волі з застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік.

Копія зазначеного вироку, що міститься в матеріалах справи, містить відмітку Печерського районного суду міста Києва, що вирок набрав законної сили 23.06.2017.

Згідно з п.п. 20.1.30 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюваних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов'язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України (далі - ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною першої статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203 ЦК України).

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 ЦК України).

Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

Водночас, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Аналіз вказаного в сукупності дає суду підстави дійти висновку, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (ч. 2 ст. 228 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

З аналізу вказаних норм законодавства випливає наявність двох окремих видів недійсності правочинів: ті, що порушують публічний порядок та є нікчемними, і ті, що вчинені з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства, і є оспорюваними, - недійсність їх прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність в судовому порядку на підставах, установлених законом.

Таким чином, застосування наслідків недійсного правочину, які були укладені з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, передбачених частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України, здійснюється до правочинів, недійсність яких встановлюється судом.

При цьому, для кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України має враховуватись вина сторони, внаслідок чого необхідно довести наявність умислу у сторін при укладенні та вчиненні конкретного правочину щодо настання певних протиправних наслідків.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань слідує, що ОСОБА_1 був керівником ТОВ "Кейфор" (ідентифікаційний код 440947978) з 24.12.2016 р.

Вироком Печерського районного суду міста Києва від 17.05.2017 у справі № 757/22807/17-к ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України (підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи та фізичних осіб - підприємців).

Даним вироком було встановлено, що ОСОБА_1 (директор ТОВ "Кейнфор") після перереєстрації ТОВ «КЕЙНФОР» на своє ім'я, участь у здійсненні підприємницької діяльності не приймав, угод фінансового характеру не укладав, печаткою підприємства не користувався, не призначав та не звільняв з посад працівників, а реєстраційні та установчі документи зазначеного підприємства передав невстановленій слідством особі на ім'я ОСОБА_4.

Відповідно до частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У листі ВАС України від 14.11.2012 р. N 2379/12/13-12 зазначено, що судам варто враховувати, що норма частини четвертої статті 72 КАС України (попередня КАС України) поширюється лише на особу, щодо якої постановлено відповідний вирок або прийнято постанову. Тому обов'язковими є лише обставини щодо безпосередньо цієї особи (засудженого (виправданого) або притягнутого (не притягнутого) до адміністративної відповідальності), а не щодо інших осіб. Наприклад, не можна вважати обов'язковими обставини щодо діяння фізичної особи, встановлені під час розгляду справи про її адміністративний проступок, при оцінці правомірності поведінки юридичної особи, працівником (представником) якої була ця фізична особа, якщо йдеться про відповідальність за порушення юридичною особою законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами.

Суд звертає увагу, що вироком засуджено фізичну особу ОСОБА_2 за внесення неправдивих даних у документи для держреєстрації юридичної особи, при цьому не встановлено будь-яких обставин щодо відносин ТОВ «Кейнфор» саме з ТОВ «Крейда», зокрема, ні обставин вчинення правочину з ТОВ «Крейда», ні умислу останнього на недодержання відповідності правочину інтересам держави і суспільства.

Таким чином, наведені позивачем обставини та подані докази не можуть бути безумовними та достатніми підставами для визнання недійсним спірного договору, оскільки відсутні докази того, що він завідомо суперечить інтересам держави або порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лапій С.М.