Справа № 802/1392/17-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1392/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мультян М.Б.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

21 березня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (відділ у Теплицькому районі) на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "РТІ ГРУП" до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (відділ у Теплицькому районі) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, товариства з обмеженою відповідальністю "Автокомфорт плюс" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю "РТІ ГРУП" звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 11 серпня 2017 року винесеного Головним управлінням ДФС у Вінницькій області про збільшення товариству з обмеженою відповідальністю "РТІ ГРУП" грошового зобов'язання за податком на додану вартість в сумі 404475 грн. 00 коп., визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 11 серпня 2017 року, винесеного Головним управлінням ДФС у Вінницькій області про збільшення товариству з обмеженою відповідальністю "РТІ ГРУП" грошового зобов'язання за податком на прибуток в сумі 366613 грн. 00 коп.

Постановою Віннницького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Зокрема, апелянт зазначає, що за результатами позапланової виїзної документальної перевірки перевірки реальність здійснення господарських операцій з ТОВ "Автокомфорт плюс" не підтверджена.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на те, що первинними бухгалтерськими документами підтверджується факт передачі товарів, надання послуг та виконання робіт ТОВ "Автокомфорт плюс" та факт понесених витрат, пов'язаних з оплатою отриманих товарів, наданих послуг та робіт, тому позивачем не порушено вимог податкового законодавства.

Відзив на апеляційну скаргу від третьої особи на адресу Вінницького апеляційного адміністративного суду не надходив.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у звязку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Третя особа повноважних представників в судове засідання не направила, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі направлення № 1384 від 18 липня 2017 року головний державний ревізор-інспектор відділу аудиту платників території обслуговування Вінницької ОДПІ управління аудиту ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_4 відповідно до п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1 ст. 78 та п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України № 2775-VI від 02 грудня 2010 року, ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області Вишара І.Ю. від 24.01.2017 року на підставі наказу ГУ ДФС у Вінницькій області провів позапланову виїзну документальну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "РТІ ГРУП" з питань дотримання вимог податкового законодавства у взаємовідносинах з ТОВ "Автокомфорт плюс" за період з 04 листопада 2013 року по 31 грудня 2016 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт №1198/1415/38717584 від 31 липня 2017 року, яким встановлено порушення п.44.6 ст. 44, п.п. 134.1.1, п. 134.1 Податкового кодексу України № 2775-VI від 02 грудня 2010 року із змінами та доповненнями, у зв'язку з чим занижено податок на прибуток за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року на загальну суму 293290 грн., в тому числі за 2015 рік в сумі 204650 грн., за 2016 рік в сумі 88640 грн. та п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.2 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України № 2775-VI від 02 грудня 2010 року із змінами та доповненнями, у зв'язку з чим занижено податок на додану вартість за період з01 січня 2015 року по 01 травня 2016 року на загальну суму 323580 грн., в тому числі: за лютий 2015 року на суму 4773 грн.; за березень 2015 року в сумі 10305 грн.; за квітень 2015 року в сумі 18364 грн., за травень 2015 року в сумі 18246 грн.; за липень 2015 року в сумі 21378 грн.; за серпень 2015 року в сумі 17785 грн.; за вересень 2015 року в сумі 30599 грн.; за жовтень 2015 року в сумі 17689 грн.; за листопад 2015 року в сумі 43061 грн.; за грудень 2015 року в сумі 42890 грн.; за січень 2016 року в сумі 15132 грн.; за лютий 2016 року в сумі 25408 грн.; за березень 2016 року 50259 грн.; за квітень 2016 року в сумі 7691 грн.

На підставі зазначено акту перевірки 11 серпня 2017 року ГУ ДФС у Вінницькій області винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 404475 грн. 00 коп., з яких за податковими зобов'язаннями в сумі 323580 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 80895 грн., та податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на суму 366613 грн. 00 коп., з яких за податковими зобов'язаннями в сумі 293290 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 73323 грн.

Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем під час перевірки підтверджено факт реальності господарських операцій первинними документами, які відповідають вимогам законодавства

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та виходить з наступного.

Згідно з п.п. 14.1.181 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначений статтею 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.198.1. ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг, отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України.

Згідно з п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, на ряду з іншим, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6. ст.198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п.201.10. ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З аналізу вказаних норм колегія суддів дійшла висновку про те, що визначальними умовами формування платником податкового кредиту з ПДВ, окрім інших, є наявність належним чином оформлених первинних документів, та зв'язок господарських операцій, на підтвердження яких складаються вказані первинні документи, з господарською діяльністю такого платника.

В той же час документи мають силу первинних документів лише у випадку фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Таким чином, необхідною умовою для відображення операцій у складі витрат та податкового кредиту є факт придбання товарів, робіт та послуг.

З урахуванням наведеного, під час перевірки правильності формування платником податкового кредиту податковий орган має перевіряти не лише надані платником документи, але й фактичне здійснення господарської операції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ "Автокомфорт плюс" не здійснювало господарської діяльності, що підтверджується матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, слідчим управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000096, внесеному до ЄРДР 21.07.2016 за фактом фіктивного підприємництва ТОВ "Автокомфорт плюс" (), за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Водночас, станом на час проведення перевірки податковим органом судові рішення щодо незаконних дій посадових осіб ТОВ "Автокомфорт плюс", які набрали законної сили, відсутні.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що обставини, встановлені за результатами досудового розслідування, не можуть слугувати доказами відсутності факту здійснення господарської операції між позивачем та ТОВ "Автокомфорт плюс".

В той же час в обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що відповідно до акту за результатами позапланової виїзної документальної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "РТІ ГРУП" №1198/1415/38717584 від 31 липня 2017 року факт здійснення господарських операцій з ТОВ "Автокомфорт плюс" не підтверджується.

Як встановлено з матеріалів перевірки, видами господарської діяльності ТОВ "РТІ ГРУП" є оптова торгівля господарського призначення, будівельними матеріалами, санітарно-технічним обладнанням, водопровідним і опалювальним устаткуванням, неспеціалізована оптова торгівля.

За період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року за даними бухгалтерського обліку ТОВ "РТІ Груп" відображено придбання товарів, транспортно-експедиційних послуг, будівельно-монтажних послуг, постачальником яких зазначено ТОВ "Автокомфорт плюс".

При цьому, договір постачання між ТОВ "Автокомфорт плюс" та ТОВ "РТІ Груп" укладено в усній формі.

Для підтвердження факту дійсності господарських операцій ТОВ "РТІ ГРУП" надало такі документи: видаткові накладні; товарно-транспортниі накладниі; акти здачі-прийняття робіт (надання послуг); акт здачі-прийняття робіт; виписки з банківського рахунку щодо розрахунків з ТОВ "Автокомфорт плюс", податкові накладні.

Водночас, згідно з фінансовим звітом суб'єкта малого підприємництва ТОВ "Автокомфорт плюс" за 2015 рік основні засоби на балансі не обліковуються, за 2016 рік фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва не подавався.

Відповідно до форми 1-ДФ "Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків, і сум утриманого з них доходу" у 2015 році на ТОВ "Автокомфорт плюс" виплачено дохід 2 особам з ознакою доходу - 101, з урахуванням прийнятих та звільнених за даний період, у 2016 році на ТОВ "Автокомфорт Плюс" виплачено дохід 1 особі з ознакою доходу - 101, з урахуванням прийнятих та звільнених за даний період. В той же час, доходів фізичним особам - неплатникам ПДВ ТОВ "Автокомфорт плюс" також не виплачувало.

В акті перевірки зазначено, що під час перевірки не надано документальне підтвердження про залучення сторонніх трудових ресурсів на підставі цивільно-правових договорів та основних фондів, активів, необхідних для проведення відповідної господарської діяльності.

Таким чином, вказані в ТТН транспортні засоби за ТОВ "Автокомфорт плюс" не зареєстровані, не встановлено будь-яких фінансово-господарських взаємовідносин між останнім та власниками автомобілів, вказаних в ТТН, а також не встановлено нарахування/виплат самозайнятим особам.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про неможливість підтвердження фактичного здійснення господарських операцій між ТОВ "РТІ ГРУП" та ТОВ "Автокомфорт плюс".

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що при прийнятті податкових повідомлень-рішеннь № НОМЕР_1 та № від 11 серпня 2017 року відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, встановлені законодавством.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, а встановлені у справі обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема, матеріалами позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "РТІ ГРУП" з питань дотримання вимог податкового законодавства у взаємовідносинах з ТОВ "Автокомфорт плюс" за період з 04 листопада 2013 року по 31 грудня 2016 року.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (відділ у Теплицькому районі) задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "РТІ ГРУП" до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (відділ у Теплицькому районі) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "РТІ ГРУП" до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (відділ у Теплицькому районі), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Автокомфорт плюс", про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, відмовити.

Постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбаченим цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Постанова суду складена в повному обсязі та підписана 29 березня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6