Справа № 817/1827/17
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2018 року м. Рівне №817/1827/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Птюшинська І.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представники ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача: представники ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світовид" до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в липні-серпні 2017 року відповідачем була проведена документальна планова виїзна перевірка позивача щодо дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, валютного законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, за наслідками якої був складений акт. На підставі висновку даного акта були прийняті повідомлення-рішення, якими збільшено суму грошового зобовязання по податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства. Позивач не погоджується з висновками акту перевірки щодо встановленого порушення п.198.1, 198.2 ст.198, пп.134.1.1 п.134.1, ст.134 п.138.4, п.138.6 пп.138.10.2 п.138.10 ст.138, пп.139.1.5 п.139.1 ст.139, п. 146.11, п. 146.12 ст. 146 ПК України та прийнятими в звязку із вказаними порушеннями податковими повідомленнями-рішеннями. При цьому зазначає, що витрати на поліпшення основних засобів були віднесені ним у відповідності до норм податкового законодавства, а витрати на дослідження токсичних властивостей зразків тестової субстанції не є нематеріальним активом в звязку з тим, що такі дослідження не підпадають під критерії їх визначення, тому, на думку позивача, контролюючим органом безпідставно зняті зазначені витрати, та як наслідок неправомірно збільшене грошове зобовязання з податку на прибуток підприємства та застосовано штрафні санкції. Також позивач стверджує про неправомірне збільшення контролюючим органом грошового зобовязання з ПДВ. Свої твердження обґрунтовує тим, що дійсно, кошти за виконання робіт підрядником було перераховано не з банківського рахунку позивача, а з рахунку платника, згідно укладеного договору, однак, податкове законодавство не вимагає обовязково перерахувати кошти саме з банківського рахунку замовника, тобто коли третя особа оплачує роботи, які отримує замовник, це не вливає на загальний порядок оподаткування ПДВ цієї операції між підрядником-виконавцем робіт і фірмою - замовником. Окрім того, за операціями з виконання підрядних будівельних робіт субєкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу. Як зазначив позивач, на виконання вимог Податкового кодексу України, підрядником були складені відповідні податкові накладні та належним чином зареєстровані у ЄРПН. В подальшому позивачем податковий кредит по даним податковим накладним було враховано при визначенні обєкта оподаткування по ПДВ за відповідні періоди. Отже висновок контролюючого органу про відсутність права на включення сум ПДВ до складу податкового кредит на тій підставі, що замовником не здійснюється оплата підряднику-виконавцю за виконані роботи, є безпідставною та не підтверджується нормами законодавства.

Відповідач подав відзив на позов в яких зазначив, що дійсно, у позивача була проведена документальна планова перевірка, за результатами якої складений акт і на підставі висновків акту прийняті податкові повідомлення-рішення. Так, перевіркою, зокрема, встановлено, що позивач неправомірно відніс до складу витрат, витрати на ремонт, поліпшення основних засобів, витрати по монтажу придбаної лінії, витрати по розробці проектно-технічних документацій, витрати на дослідження токсичних властивостей зразків тестової субстанції, оскільки на початок звітного періоду 2014 року балансова вартість основних засобів (орендованих та власних) позивача становила 0грн, а витрати по дослідженню токсичних властивостей зразків є нематеріальним активом і до адміністративних витрат не відноситься. Також позивач неправомірно включив до складу податкового кредиту суми ПДВ по події - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів тоді, як кошти не були ним компенсовані ПП «Мінераліз». Просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивачем подані письмові пояснення на відзив відповідача, обґрунтування яких зводиться до аргументів, викладених у позовній заяві.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та надали пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві та додаткових поясненнях.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали позицію, викладену у відзиві на позов.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення учасників справи, дослідивши подані суду письмові докази, суд зважає на наступне.

Посадовими особами відповідача була проведена документальна планова виїзна перевірка позивача з дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, валютного законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.03.2017 року, за наслідками якої складений акт №721/17-00-14-01/32838181 від 31.08.2017.

Згідно із висновками акту перевірки, контролюючим органом встановлені порушення, зокрема: п. 198.1, п. 198.2 ст.198 Податкового кодексу України із змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість всього у сумі 1990157грн., у тому числі: липень 2016р.- 88314грн., серпень 2016р. - 39355грн., вересень 2016р. - 450380грн., жовтень 2016р. - 509147грн., листопад 2016р. - 305372грн., грудень 2016р. - 259907грн., січень 2017р. - 174324грн. лютий 2017р. - 88909 грн., березень 2017р. - 74449грн.; п.п.14.1.120 п.14.1 ст.14, пп.134.1.1 п.134.1., ст.134, п.138.4, п.138.6, пп.138.10.2 п.138.10 ст.138, п.п.139.1.5 п.139.1 ст.139, п. 146.11, п. 146.12 ст. 146 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на прибуток на суму 96530грн. в т.ч. за 2014 рік 79375 грн., за І кв.2017року - 17155 грн.

На підставі висновків акту перевірки та в результаті встановлених порушень, відповідачем 31.08.2017 прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №, яким донараховано податок на прибуток за основним платежем в сумі 96 530,00 грн., штрафні санкції в сумі 24133,00 грн.;

- №, яким донараховано податок на додану вартість за основним платежем в сумі 1 990 157,00грн., штрафні санкції в сумі 497 539,00 грн.

Як вбачається із акту перевірки, підставою для донарахування позивачу податку на прибуток за перевіряємий період стало наступне.

В ході проведення перевірки задекларованих витрат, що враховуються при визначенні обсягів оподаткування встановлено, що ТОВ «Світовид» в 2014 року проводив ремонт власних орендованих основних засобів, які в податковому обліку лімітуються.

Згідно даних бухгалтерського обліку та додатку AM до податкової декларації з податку на прибуток було встановлено, що станом на 01.01.2014р. балансова вартість всіх груп основних засобів становить - 0,0грн., отже сума ліміту витрат на поліпшення на звітний рік становить 0 грн.

До складу витрат на поліпшення (ремонт) основних засобів потрапляють всі витрати, пов'язані з ремонтом/поліпшенням об'єкта, включаючи матеріали.

Проведеною перевіркою по даних рахунку бухгалтерського обліку 23/1 «Ремонт основних засобів» встановлено списання на ремонти власних та орендованих основних засобів матеріалів, запасних частин відповідно до актів на списання, отриманих послуг по ремонту відповідно по актах виконаних робіт, наданих послугах всього на суму 135902 грн., а саме: дебет рахунку 23/1 «Ремонт основних засобів» кредит рахунку 205 «будівельні матеріали» на суму 97608,52 грн.; дебет рахунку 23/1 «Ремонт основних засобів» кредит рахунку 207 «Запасні частини» на суму 38293,43 грн.

Фактично, в ході проведення перевірки, встановлено, що ТОВ «Світовид» включено у рядку 05.1 Декларацій «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» витрати на поліпшення основних фондів у розмірі за 2014р. - 135902грн., чим перевищено 10% ліміт за 2014 рік у розмірі 135902грн., що є, на думку контролюючого органу завищення витрат на вказану суму.

Також, в ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ «Світовид» до складу рядку 06.1 «Адміністративні витрати» включено витрати по монтажу придбаної лінії по виробництву мінеральних добрив в сумі 62150грн.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «Світовид» укладений договір №19 від 23.06.2014р. з ТОВ ВФ «Веда-С», де зазначено, що замовник ТОВ «Світовид» доручає, а виконавець ТОВ ВФ «Веда-С» зобов'язується виконати роботи по поставці обладнання, монтажу та пусконалагоджувальних роботах.

Відповідно до п.1.2 Договору, будівництво буде проводитись на площадці підприємства замовника.

Пунктом 1.3 Договору передбачені наступні роботи: пп. 1.3.1 проектні роботи в т.ч. специфікація обладнання, креслення технологічних рішень; будівельні рішення в т.ч. залізобетонні конструкції, фундаменти під колони приміщення для прийняття вагонів, бункери приймання гранульованих мінеральних добрив, приміщення для приймання вагонів та інші.

Згідно із п. 1.3.3 Договору, проектні, монтажні роботи, а також роботи по наладці «Обладнання ділянки по прийманню мінеральних добрив із вагонів та транспортування в окремі відсіки» є невід'ємною частиною даного Договору.

ТОВ ВФ «Веда-С» проводила монтаж лінії по виробництву мінеральних добрив, яка розміщена в с. Городок , вул. Б. Штейнгеля, 1 К Рівненської області.

На виконання умов вищезазначеного договору, ТОВ «Світовид» надано до перевірки акт виконаних робіт.

Контролюючий орган прийшов до висновку про те, що зазначена сума витрат по виготовленню проектно-технічної документації лінії по виробництву мінеральних добрив не включається до складу адміністративних витрат.

Одночасно, в ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ «Світовид» укладений договір №37 03.10.2014р. з ТОВ ВФ «Веда-С», де зазначено що замовник ТОВ «Світовид» доручає, а виконавець ТОВ ВФ «Веда-С» зобовязується виконати роботи по монтажу обладнання та пуско-налагоджувальні роботи лінії по виробництву мінеральних добрив, яка розміщена в с. Городок, вул. Штейнгеля,1 К.

На твердження відповідача, позивачем, в порушення пп. 134.1.1 п. 134.1. ст.134 Податкового кодексу України занижене в 2015 році значення у р.02 «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» на суму 21059 грн.

Перевіркою також встановлено, що ТОВ «Світовид» до складу рядку 06.1 «Адміністративні витрати» в 2014 році віднесено витрати на реконструкцію орендованої бази комплектації по фасування комплексних мінеральних добрив в с. Нова Любомирка, Рівненського району, Рівненської області, вул. Промислова, 6 на суму 142916,67 грн. ( без ПДВ).

Згідно договору №9 від 31.03.2014 року «Підряду на проведення проектних робіт» Підрядник (РФ ТОВ «Науково-проектний інститут хімічних технологій «Хімтехнологія» м. Рівне) проводить проектні роботи Замовнику ( ТОВ «Світовид).

Згідно п.1.1 даного Договору Підрядник зобов'язується своїми силами і засобами, за завданнями Замовника і за його рахунок, розробити проектну документацію та реконструкцію бази комплектації гід дільницю фасування комплексних мінеральних добрив, потужністю 120 тис. тон /рік, за адресою: с. Нова Любомирка, Рівненський район, Рівненська область, вул. Промислова, 6, а Замовник зобов'язується прийняти виконані Підрядником проектні роботи і оплатити їх вартість. Згідно договору ТОВ «Науково-проектний інститут хімічних технологій «Хімтехнологія» надає робочий проект дільниці фасування добрив (опалення, вентиляція, водопровід, каналізація, пожежна сигналізація та інше).

На виконання умов вищезазначеного договору ТОВ «Світовид» надано до перевірки акт виконаних робіт.

В 2014р. ліміт на ремонт та поліпшення орендованих основних засобів відсутній у зв'язку із тим, що на початок звітного періоду 2014 року балансова вартість орендованих основних засобів становить 0,0 грн.

Отже, як вказує відповідач, ТОВ «Світовид» неправомірно віднесено до складу адміністративних витрат витрати по реконструкції дільниці по фасуванню добрив, яку проводило РФ ТОВ «Науково-проектного інституту хімічних технологій «Хімтехнологія» в сумі 142917грн.

Крім того, перевіркою встановлено, що позивачем до складу рядку 06.1 «Адміністративні витрати» в 2014 році віднесено витрати досліджень токсичних властивостей зразків тестової субстанції: добрив комплексних «Світовид» (2-марок: добрива комплексного «Світовид» NPKS- мінерального гранульованого та добрива комплексного «Світовид» NPK - органо-мінерального гранульованого) суму 100000грн. (без ПДВ).

В ході перевірки встановлено, що ТОВ «Світовид» укладений договір з ДП Науковим центром превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки ім. академіка ОСОБА_6» №1099 від 29.04.2014 року, згідно якого замовник ТОВ «Світовид» доручає, а виконавець ДП Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки ім. академіка ОСОБА_6» приймає на себе обов'язок проведення досліджень токсичних властивостей зразків тестової субстанції 2 марок.

Пунктом 1.1. Договору передбачено, що Замовник доручає, а Виконавець бере на себе в якості фрагмента науково-дослідної роботи зразків тестової субстанції: добрив комплексних «Світовид» ( 2- марок: добрива комплексного «Світовид» NPKS-мінерального гранульованого та добрива комплексного «Світовид» NPK - органо-мінерального гранульованого): вивчення гострої термальної токсичності на щурах; визначення подразнюючої дії на слизові оболонки очей кролів; дослідження гострої пероральної токсичності; дослідження алергенної дії методом Алекссєвої.

Зразки супроводжуються завіреним Замовником сертифікатом хімічного аналізу зразка. Замовник зобов'язується надати Виконавцю зразок із супровідною документацією (сертифікат хімічного аналізу зразка), що містить інформацію про склад наданого зразка, термін придатності, партію та виробника у визначений термін.

На виконання умов вищезазначеного договору, ТОВ «Світовид» надано до перевірки акт здачі-приймання науково-дослідної роботи, «Токсиколого-гігієнічний паспорт на добриво комплексне «Світовид» марки NPK - органо-мінерального гранульованого; «Токсиколого-гігієнічний паспорт на добриво комплексне «Світовид» марки NPKS- мінерального гранульованого.

На думку контролюючого органу, такі дослідження є нематеріальним активом, на який має здійснювати амортизація, тому витрати по дослідженню токсичних властивостей зразків тестової субстанції: добрив комплексних «Світовид» в сумі 100000 грн. не відноситься до складу адміністративних витрат.

Також перевіркою повноти декларування ТОВ «Світовид» показників рядка 02 Декларації «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародні стандартів фінансової звітності» відповідачем встановлено їх заниження (завищення) у сумі 95308 грн., у тому числі за 2015 рік у сумі 95308 грн.

Проведеною перевіркою встановлено списання на внутрішнє переміщення будівельних матеріалів на ремонти власних та орендованих основних засобів в 2015р. на суму 45666,67 грн.

Будівельні матеріали використано на ремонт пічного обладнання закладки фундаменту майданчика печі в с. Нова Любомирка в 2015р. в сумі 45666,67грн.

Списання будівельних матеріалів проведено відповідно до видаткової накладної №1394 від 16.10.2015р., отриманої від ПАТ «Рембуд».

Згідно видаткової накладної ТОВ «Світовид» отримав бетон марки М-2520 в кількості 60м.куб., який був використаний на ремонт пічного обладнання майданчику печі в с. Нова Любомирка.

Товариством включено до витрат списані будівельні матеріали на власні основні засоби, які, як стверджує відповідач, потрібно віднести до збільшення первісної вартості основних засобів.

Крім того в ході перевірки встановлено, що ТОВ «Світовид» в 2015 році віднесено витрати на реконструкцію бази комплектації під дільницю фасування комплексних мінеральних добрив в с. Нова Любомирка, Рівненського району, Рівненської області, вул. Промислова, 6, яку орендує у ПП «Мінераліз» в сумі 28583,33грн. ( без ПДВ).

Згідно договору №9 від 31.03.2014 року «Підряду на проведення проектних робіт», Підрядник РФ ТОВ «Науково-проектний інститут хімічних технологій «Хімтехнологія» м. Рівне проводить проектні роботи Замовнику ( ТОВ «Світовид).

Згідно п.1.1 даного Договору, Підрядник зобовязується своїми силами і засобами, за завданнями Замовника і за його рахунок, розробити проектну документацію та реконструкцію існуючої бази 1 комплектації під дільницю фасування комплексних мінеральних добрив потужністю 120тис.тон/рік, за адресою: с. Нова Любомирка, Рівненський район, Рівненська область, вул. Промислова,6, а Замовник зобовязується прийняти виконані Підрядником проектні роботи і оплатити їх вартість. Згідно договору, ТОВ «Науково-проектний інститут хімічних технологій «Хімтехнологія» надає робочий проект дільниці фасування добрив (опалення, вентиляція, водопровід, каналізація, пожежна сигналізація та інше).

Контролюючий орган зазначає, що такі витрати не відносяться до складу адміністративних витрат, тому позивач занизив у 2015 році значення р.02 «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» на суму 28583,33 грн.

Суд частково погоджується із висновками відповідача з огляду на наступне.

Щодо віднесення позивачем до складу витрат: витрати по виготовленню проектно-технічної документації лінії по виробництву мінеральних добрив в сумі 62150грн.; витрати по розробці проектної документації бази комплектації під дільницю фасування комплексних мінеральних добрив на суму 142917грн.; витрати досліджень токсичних властивостей зразків тестової субстанції на суму 100000грн.; витрати на ремонти власних та орендованих основних засобів на суму 45666,67грн.; витрати на роботи по монтажу обладнання та пуско-налагоджувальних робіт лінії по виробництву мінеральних добрив на суму 21059грн., а також витрати на проектні роботи по реконструкції бази комплектації під дільницю фасування комплексних мінеральних добрив на суму 25583,33грн, то такі витрати включаються до складу витрат у відповідності до норм податкового законодавства.

Так, за приписами п.146.12 ст.146 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), сума витрат, що пов'язана з ремонтом та поліпшенням об'єктів основних засобів, у тому числі орендованих або отриманих у концесію чи створених (збудованих) концесіонером у розмірі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів на початок звітного року, відноситься платником податку до складу витрат.

Отже, позивач має право віднести витрати по ремонту основних засобів, у тому числі орендованих до складу витрат за умови дотримання 10 відсоткового ліміту їх сукупної балансової вартості.

Суд зауважує, що внаслідок фізичного та морального зносу основних засобів, а також для збільшення обсягів господарської діяльності, підприємства проводять поточні й капітальні ремонти цих необоротних активів, їх модернізацію, модифікацію, добудову, реконструкцію та інші поліпшення. У бухгалтерському обліку заходи на поліпшення та ремонт основних засобів можуть відображатися по-різному. Насамперед має враховуватися, чи приведуть вони до збільшення майбутніх економічних вигід, первісно очікуваних від використання обєкта основних засобів. Тобто якщо: здійснюється поліпшення обєкта основних засобів (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що приводить до збільшення майбутніх економічних вигід, первісно очікуваних від використання цього обєкта, то відповідно до п.14 ПСБО 7 (Положення (стандарт) бухгалтерського обліку), первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, повязаних з поліпшенням обєкта; проводиться ремонт обєкта основних засобів для підтримання обєкта в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигід від його використання, то понесені на його здійснення витрати згідно з п. 15 ПСБО 7 включаються до складу витрат.

Суд звертає увагу, що витрати не лише на ремонт, а й на інші заходи, що здійснюються для підтримання обєкта в робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду, обслуговування тощо) та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигід від його використання, включаються до складу витрат.

При цьому, рішення про характер і ознаки здійснюваних підприємством робіт, тобто чи спрямовані вони на підвищення техніко-економічних можливостей (модернізація, модифікація, добудова, реконструкція) обєкта, що приведе у майбутньому до збільшення економічних вигід, чи здійснюються для підтримання обєкта у придатному для використання стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигід від його використання, приймається керівником підприємства з урахуванням результатів аналізу існуючої ситуації та суттєвості таких витрат (п. 29 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів №561, затверджених наказом Міністерства Фінансів України 30.09.2003).

Також вищезазначеними рекомендаціями встановлено, що витрати на поліпшення основних засобів для відновлення майбутніх економічних вигід, очікуваних від їх використання, визнаються капітальними інвестиціями за умови, що балансова вартість активу не перевищує суми його очікуваного відшкодування. Сумою очікуваного відшкодування вважається найбільша з двох оцінок: чиста вартість реалізації або теперішня вартість майбутніх чистих грошових надходжень від використання основних засобів, включаючи його ліквідаційну вартість. Отже, методичні рекомендації передбачають, що в окремих випадках капітальні інвестиції відображаються не лише при здійсненні заходів, спрямованих на збільшення майбутніх економічних вигід, первісно очікуваних від використання основних засобів, а й при проведенні заходів, наслідком яких є лише відновлення майбутніх економічних вигід, очікуваних від використання таких активів.

Згідно з п.30 Методичних рекомендацій №561, витрати на капітальний ремонт обєктів основних засобів визнаються витратами звітного періоду.

Проте витрати на капітальний ремонт обєктів основних засобів можуть бути визнані також капітальними інвестиціями. Це можливо, якщо витрати на значний огляд і капітальний ремонт можуть бути ідентифіковані з окремою з амортизованою частиною (компонентом) основних засобів. Витрати на ремонт можуть визначатися капітальними інвестиціями, якщо ціна придбання активу вже відображає зобовязання (необхідність) підприємства здійснити у майбутньому витрати для приведення активу до стану, в якому він придатний для використання. Наприклад, у разі придбання будівлі, що потребує ремонту, витрати на ремонт приймаються на збільшення первісної вартості цієї будівлі до суми, яку може бути відшкодовано від використання будівлі у майбутньому.

Питання щодо поліпшення основних засобів викладено в п.31 Методичних рекомендації №561, яким визначено, що вартість робіт, які приводять до збільшення очікуваних майбутніх вигід від обєкта основних засобів, включається до капітальних інвестицій з майбутнім збільшенням первісної вартості основних засобів. При цьому підставою для визнання капітальними інвестиціями витрат, повязаних з поліпшенням основних засобів, є зростання внаслідок здійснення цих витрат очікуваного терміну корисного використання обєкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим обєктом.

Прикладами поліпшення є: модифікація, модернізація обєкта основних засобів з метою подовження терміну його корисної експлуатації або збільшення його виробничої потужності; заміна окремих частин устаткування для підвищення якості продукції (робіт, послуг); впровадження ефективнішого технологічного процесу, що дасть змогу зменшити первісно оцінені виробничі витрати; добудова (надбудова) будівлі, що збільшить кількість місць (площу) будівлі, обсяги та/або якість виконуваних робіт (послуг) чи умови їх виконання.

Таким чином, якщо витрати на ремонт обєкта основних засобів можна безпосередньо віднести до конкретного обєкта витрат, то вони згідно з п.14 П(с)БО 16 у складі інших прямих витрат включаються до виробничої собівартості продукції (робіт, послуг). Такі витрати відображаються за дебетом рахунку 23 «Виробництво».

При здійсненні ремонту обєкта основних засобів загальновиробничого призначення понесені витрати включаються до складу загальновиробничих витрат (п.15.4 П(с)БО 16) та обліковуються за дебетом рахунку 91 «Загальновиробничі витрати».

Якщо здійснюється ремонт обєкта основних засобів загальногосподарського використання, то понесені витрати включаються до складу адміністративних витрат (п. 18 ПБО 16) та обліковуються за дебетом рахунку 92 «Адміністративні витрати».

Матеріалами справи підтверджується, що керівником ТОВ «Світовид» в межах господарської діяльності прийняті накази про проведення поточних ремонтів, ремонтів у звязку з поломкою із змісту яких вбачається, що такі ремонти проводяться з метою підтримання в належному робочому стані власних та орендованих основних засобів. Тобто, жодного поліпшення основних засобів, які призвели б до збільшення очікуваних майбутніх вигід від обєкта позивачем не здійснювалось. Крім того, позивачем віднесені до складу витрат, витрати на виготовлення проектних документацій, без яких здійснення господарської діяльності неможливе, тобто роботи з виготовлення проектної документації на обладнання, проектної документації на реконструкцію будівель неможна ототожнювати з поняттям придбання такого обладнання чи безпосереднього виконання робіт по реконструкції будівель.

Із акту перевірки вбачається, що контролюючий орган за наявності всіх первинних бухгалтерських документів по вказаних операціях не зясував та не встановив фактичні обставини справи та як наслідок неправомірно зняв по вказаних господарських операціях із витрат всю суму віднесених позивачем витрат, що призвело до збільшення податку на прибуток.

Також суд звертає увагу на те, що основним видом діяльності позивача є виробництво мінеральних добрив. Оскільки мінеральні добрива це фактично штучний виріб галузі хімічної промисловості, то звичайно, вони шкідливо впливають на навколишнє природне середовище.

Щоб визначити вплив субстанції на навколишнє природне середовище, позивачем здійснені заходи по проведенню відповідного дослідження, що є фактично його обов'язком, як виробника даної продукції.

Доводи відповідача про те, що такі дослідження є нематеріальним активом є помилковими з огляду на таке.

Відповідно до пп.14.1.120. п.14.1 ст.14 ПК України, нематеріальні активи - право власності на результати інтелектуальної діяльності, у тому числі промислової власності, а також інші аналогічні права, визнані об'єктом права власності (інтелектуальної власності), право користування майном та майновими правами платника податку в установленому законодавством порядку, у тому числі набуті в установленому законодавством порядку права користування природними ресурсами, майном та майновими правами.

Згідно із ст. 422 ЦК України, право інтелектуальної власності виникає (набувається) з підстав, встановлених цим Кодексом, іншим законом чи договором.

Тобто, право інтелектуальної власності на результат творчої діяльності виникає внаслідок його створення, якщо такий об'єкт відповідає вимогам закону, отже він має бути новим, втіленим в матеріальний об'єкт, придатним для використання, та відповідати іншим вимогам встановленим законодавством.

Разом з тим, підпунктом 145.1.1 пункту 145.1 ст.145 ПК України визначено 6 груп нематеріальних активів, щодо яких нараховується амортизація, а саме: група 1 - права користування природними ресурсами (право користування надрами, іншими ресурсами природного середовища, геологічною та іншою інформацією про природне середовище); група 2 - права користування майном (право користування земельною ділянкою, крім права постійного користування земельною ділянкою, відповідно до закону, право користування будівлею, право на оренду приміщень тощо); група 3 - права на комерційні позначення (права на торговельні марки (знаки для товарів і послуг), комерційні (фірмові) найменування тощо), крім тих, витрати на придбання яких визнаються роялті; група 4 - права на об'єкти промислової власності (право на винаходи, корисні моделі, промислові зразки, сорти рослин, породи тварин, компонування (топографії) інтегральних мікросхем, комерційні таємниці, в тому числі ноу-хау, захист від недобросовісної конкуренції тощо) крім тих, витрати на придбання яких визнаються роялті; група 5 - авторське право та суміжні з ним права (право на літературні, художні, музичні твори, комп'ютерні програми, програми для електронно-обчислювальних машин, компіляції даних (бази даних), фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення тощо) крім тих, витрати на придбання яких визнаються роялті; група 6 - інші нематеріальні активи (право на ведення діяльності, використання економічних та інших привілеїв тощо).

При цьому, визнання і оцінка нематеріальних активів визначається в наступному порядку: 1.Придбаний або отриманий нематеріальний актив відображається в балансі, якщо існує імовірність одержання майбутніх економічних вигод, пов'язаних з його використанням, та його вартість може бути достовірно визначена. 2.Нематеріальний актив, отриманий в результаті розробки, слід відображати в балансі за умов, якщо підприємство має технічну можливість та ресурси для доведення нематеріального активу до стану, у якому він придатний для реалізації або використання можливість отримання майбутніх економічних вигод від реалізації або використання нематеріального активу інформацію для достовірного визначення витрат, пов'язаних з розробкою нематеріального активу. 3.Якщо нематеріальний актив не відповідає вказаним критеріям визнання, то витрати, пов'язані з його придбанням чи створенням, визнаються витратами того звітного періоду, протягом якого вони були здійснені без визнання таких витрат у майбутньому нематеріальним активом. 4.Не визнаються активом, а підлягають відображенню у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені витрати на його дослідження.

Зважаючи на те, що дослідження токсичних властивостей зразків тестової субстанції: добрив 2-х марок, а саме: добрива комплексного NPKS-мінерального гранульованого та добрива комплексного NPK - органо-мінерального гранульованого не підпадає ні під одну умову визначення нематеріального активу, які визначенні в ПК України та ЦК України, то вказане виключає його визнання нематеріальним активом.

За правилами пп.138.10.2. п.138.10 ст.138 ПК України, адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством: а) загальні корпоративні витрати, в тому числі організаційні витрати, витрати на проведення річних та інших зборів органів управління, представницькі витрати; б) витрати на службові відрядження й утримання апарату управління підприємством (у тому числі витрати на оплату праці адміністративного апарату) та іншого загальногосподарського персоналу; в) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона); г) винагороди за консультаційні, інформаційні, аудиторські та інші послуги, що отримує платник податку для забезпечення господарської діяльності; ґ) витрати на оплату послуг зв'язку (пошта, телеграф, телефон, телекс, телефакс, стільниковий зв'язок та інші подібні витрати); д) амортизація нематеріальних активів загальногосподарського використання; е) витрати на врегулювання спорів у судах; є) плата за розрахунково-касове обслуговування та інші послуги банків; ж) інші витрати загальногосподарського призначення.

У відповідності до пп.15.8 п. 15 П(с)БО 16 «Витрати» до складу загальновиробничих витрат включаються витрати на охорону праці, техніку безпеки і охорону навколишнього природного середовища.

Враховуючи вищевикладене, позивач правомірно відніс вартість даної послуги до складу адміністративних витрат.

В той же час, суд повторює, що податковим законодавством встановлені обмеження у 10 відсотковий ліміт сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів, отже позивач мав право віднести до складу витрат не всі витрати, а витрати по описаних вище операціях з урахуванням п.146.12 ст.146 ПК України.

Доводи позивача про те, що вказаний 10 відсотковий ліміт не поширюється на новостворене підприємство є неприйнятними, оскільки чинним законодавством не передбачено жодних винятків для новостворених підприємств.

Отже, суд приймає твердження відповідача щодо встановленого законодавством ліміту на віднесення витрат, однак, враховуючи, що контролюючим органом знята із витрат вся сума витрат позивача по вказаних вище операціях, суд позбавлений можливості самостійно розрахувати податок на прибуток з урахуванням витрат позивача на підставі п.146.12 ст.146 ПК України, тому прийшов до висновку про скасування податкового повідомлення-рішення про збільшення грошового зобовязання за платежем податок на прибуток в повному обсязі.

Щодо податкового повідомлення рішення №, яким донарахований податок на додану вартість, то суд погоджується із висновками акту перевірки та доводами відповідача з огляду на таке.

Проведеною перевіркою встановлено, що за період з 01.04.2016р. по 31.03.2017р. ТОВ «Світовид» здійснювало взаємовідносини з ПП «Импульс».

Відповідно до договору Генпідряду від 20.04.2016р., ТОВ «Світовид» в подальшому «Замовник в особі генерального директора ОСОБА_7 з однієї сторони, ТОВ «Мінераліз» в подальшому «Платник» в особі генерального директора ОСОБА_8 та ПП «Импульс» в якості Генпідрядника в подальшому «Підрядник», в особі директора ОСОБА_9 уклали договір про те, що Замовник замовляє, а Підрядник виконує будівельно-ремонтні роботи на обєктах, вказаних в Додатках до цього Договору.

Оплата послуг за даним Договором здійснюється Платником та підлягає компенсації Замовником.

В Додатку 1 до Договору від 20.04.2016р. вказано провести реконструкцію існуючої бази комплектації під дільницю фасування комплексних мінеральних добрив потужністю 120т.тон на рік в с. Нова Любомирка, вулиця Промислова, 6 Рівненського району Рівненської області. Види робі: монтажні, бетонні, оздоблювальні, сантехнічні, електромонтажні. Строк виконання до 31.12.2016р.

За умовами Договору, Підрядник зобовязаний: прийняти від Замовника документацію необхідну для виконання передбачених цим Договором робіт; виконати роботи у відповідності з кошторисом, наданими Замовником документами з нормами та правилами.

Замовник зобовязаний: протягом трьох днів з дати укладення цього Договору передати документацію необхідну для виконання передбачених цим Договором робіт; передати будівельні матеріали для виконання робіт вказаних в Договорі, якщо надання матеріалів передбачено Додатками до цього Договору; компенсувати Платнику сплачені ним за цим Договором грошові кошти згідно виставленої Платником вимоги на протязі 10 календарних днів з моменту її отримання.

Платник зобовязаний оплатити виконані Підрядником будівельні роботи.

ТОВ «Импульс» виконав будівельно-ремонтні роботи згідно Договору генпідряду від 20.04.2016 року на вказаному обєкті за період з травня 2016 по березень 2017 всього на суму 11 942 145,40грн. т.ч. ПДВ 1 990 357,56грн.

В Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Импульс» зареєстрував податок на додану вартість по податкових накладних всього на суму 1 990 357,56грн., із них: за період з 01.05.2016 року по 31.12.2016 року в сумі 1652675,47грн. та за період з 01.03.2017 по 31.03.2017 в сумі 337682,09грн.

Відповідно до підпунктів «а» і «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України, об'єктом оподаткувань податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких відповідно до статті 186 ПКУ розташоване на митній території України.

Пунктом 188.1 статті 188 ПКУ встановлено, що база оподаткування операцій з постачань товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку н спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарські; засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому до складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередні покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Порядок включення сум ПДВ до складу податкового кредиту визначено статтею 198 ПК України.

Згідно з підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України, до складу податкового кредиту відносяться суми ПДВ, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів ( у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2. ст.198 ПК України, із змінами та доповненнями, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Судом встановлено, що згідно з умовами договору підряду платник не є отримувачем результатів виконаних робіт отже, законодавчі підстави для складання підрядником-виконавцем податкової накладної та реєстрації її в ЄРПН на платника відсутні.

У цьому випадку, підрядник-виконавець зобовязаний скласти податкову накладну та зареєструвати її в ЄРПН на замовника, який є отримувачем виконаних робіт (покупцем), що і було вчинено підрядником.

Однак, позивач включав податок на додану вартість по події - даті списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів, натомість, кошти по вказаному договору були списані з рахунку Платника - ТОВ «Мінераліз», а не позивача.

Оскільки позивачем не здійснювалась оплата підряднику-виконавцю за виконані роботи, то підстави для віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту за такою податковою накладною по даті списання коштів з банківського рахунка ТОВ «Мінераліз» у позивача були відсутні.

В той же час, судом встановлено, що кошти позивачем компенсовані ТОВ «Мінераліз» в період листопад 2017, січень 2018, грудень 2018.

Суд наголошує, що зміст пункту 198.2 ст.198 ПК України встановлює право віднесення сум податку до податкового кредиту, зокрема, по даті списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг.

Отже, віднести суми податку до податкового кредиту позивач має право з дати списання коштів із свого банківського рахунку, тобто з листопада 2017 року з урахуванням підстав, встановлених ст.198 ПК України.

Посилання позивача про застосування касового методу податкового обліку у відповідності до пп.14.1.266 ПК України, яким зазначено, що касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов'язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата виникнення права на податковий кредит визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг), не заслуговують на увагу суду, оскільки вказаною нормою встановлені тотожні підстави виникнення права на податковий кредит, що містяться і у ст.198 ПК України.

З врахуванням викладеного, позивачем, в порушення п.198.1, п.198.2 ст.198 ПК України завищений податковий кредит всього в сумі 1 990 157грн.

Підсумовуючи вищевикладене в його сукупності, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Судові витрати відшкодовуються позивачу у відповідності до ч.3 ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 31.08.2017 № в повному обсязі.

В задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 31.08.2017 № відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Світовид" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Рівненській судовий збір в розмірі 1809,95грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світовид" (35321, Рівненська обл., Рівненський район, село Нова Любомирка, вул. промислова, будинок 6, офіс 1; 35364, Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Грушвиця Друга, вул. Середній Гай, 1-А, офіс 3; );

2) відповідач - Головне управління ДФС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12; ).

Повний текст рішення складено 30 березня 2018 року.

Суддя Комшелюк Т.О.