Справа № 805/742/18-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2018 р. Справа№805/742/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Алябєва І.Г., при секретарі судового засідання Козирєвій О.О.,

за участі:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 до Добропільського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

01 лютого 2018 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 до Добропільського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (далі - Добропільський МВ ГУ ДМС), у якому позивачі просять:

- визнати протиправною відмову Добропільський МВ ГУ ДМС у видачі Некслі Даніїлу Сергійовичу паспорта громадяни України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII;

- зобовязати Добропільський МВ ГУ ДМС оформити та видати Некслі Даніїлу Сергійовичу паспорта громадяни України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII, без передачі будь-яких даних про дитину до ЄДДР, без формування (присвоєння) унікального номеру запису в Реєстрі (УНЗР), без відцифрованого підпису особи, без відцифрованого образу обличчя особи, без відцифрованих відбитків пальців рук, без використання будь-яких засобів ЄДДР.

Зазначають, що по досягненню ОСОБА_4 шістнадцятирічного віку його батьки: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Добропільського МВ ГУ ДМС із заявою з проханням оформити і видати дитині паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503 - XII та з повідомленням про відмову за релігійними переконаннями від оформлення і отримання паспорта у формі картки - документа Реєстру.

Відповідачем листом від 26 жовтня 2017 року відмовлено у наданні дитині паспорта з посиланням на Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що посвідчують особу чи її спеціальний статус», відповідно до якого оформлення і видача паспорта громадянина України здійснюється розпорядником ЄДДР у формі картки.

Відтак, посилаючись на статті 8, 19, 32 Конституції України, позивачі зазначають про безпідставне порушення відповідачем законних прав та інтересів їх дитини, їх сім'ї, прав людини взагалі з огляду на те, що наведені вище норми дають підстави для висновку, що документи, передбачені законом «Про ЄДДР» можуть видаватися з застосуванням засобів ЄДДР лише на добровільній основі, якщо особа дала згоду на обробку своїх персональних даних і не заперечує проти внесення своїх даних до Єдиного державного демографічного реєстру.

Крім того, позивачі зазначають, що для кожного з них, глибоко віруючих християн, неприпустимо ототожнення імені, яке від Бога, з цифровим ідентифікатором, а примушення віруючої людини до прийняття цифрового ідентифікатора, прийняття паспорта - картки або підписання згоди на обробку своїх персональних даних є прямим і грубим порушенням її конституційного права на свободу світогляду і віросповідання.

Ухвалою суду від 01 березня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 26 березня 2018 року.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволені відмовити з підстав, викладених у відзиві. Пояснив, що відповідно до норм законодавства паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. У позивачів є можливість відмови від внесення відбитків пальців. На день звернення позивачів до міграційних органів із заявою про надання паспорту у формі книжечки, правові підстави для надання паспорту в такій формі були відсутні, оскільки така можливість передбачалася до забезпечення матеріально-технічними ресурсами органів міграційної служби для видання паспортів у формі картки, однак таке забезпечення відбулося та всі паспорта у формі книжечки передані до ДМС України.

До судового засідання представники позивача зявилися, просили задовольнити позовні вимоги, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник позивача до судового засідання зявився, просив відмовити у задоволені позову.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступне.

Батьки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, які є його законними представниками, по досягненню ним 16-річного віку, 18 жовтня 2017 року звернулися до Добропільського МВ ГУ ДМС із заявою про видачу йому бланку паспорту громадянина України виключно у формі паспортної книжечки, а не в формі картки. До заяви додали дві фотокартки та копію свідоцтва про народження.

На зазначену заяву Добропільський МВ ГУ ДМС від 25 жовтня 2017 року надана відповідь № 44-7077 про те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 302 від 25 березня 2015 року паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій та розяснено які документи необхідно надати для оформлення паспорта громадянина України.

Позивачі, вважають дії Добропільського МВ ГУ ДМС щодо не видачі паспорту у формі книжечки протиправними, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Заслухавши пояснення позивачів та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» паспорт громадянина України є документом, що підтверджує громадянство України.

Постановою Верховної Ради України №2503-XII від 26 червня 1992 року, відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України», затверджено «Положення про паспорт громадянина України», відповідно до пунктів 1, 3 якого паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов'язки осіб, на ім'я яких видані такі документи, визначає Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Відповідно до частини другої статті 14, частини першої, четвертої статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Таким чином, законодавство України не передбачає альтернативи в оформленні паспорта громадянина України, який оформлюється виключно у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, а в формі книжечки оформлюються інші документи, зокрема, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, тощо, про що зазначено у статті 22-25 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Тобто, твердження позивачів про закріплення на законодавчому рівні можливості отримання паспорту громадянина України як у формі книжечки, так і у формі картки є помилковими і не ґрунтуються на нормах законодавства.

Відповідно до частини другої статті 15, частини другої статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до зазначених норм законодавства, Постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25 березня 2015 року затверджений зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, а також «Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», в пункті 2 якого також зазначено, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Згідно з пунктом 2, 3 Постанови Кабінету Міністрів України №302 від 25 березня 2015 року запроваджено із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру: з 1 січня 2016 року оформлення і видача паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. № 2503-XII; з 1 листопада 2016 року оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до «Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», затвердженого цією постановою.

Крім того, установлено, що до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів Державної міграційної служби матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016 року припиняється.

Відповідно до доручення ДМС України № Д/92/217 від 15 червня 2017 року начальникам Головних управлінь, управлінь в областях та місті Києві ДМС України доручено припинити з 16 червня 2017 року в територіальних підрозділах ДМС прийом заяв на оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час звернення позивачів до Бородянського районного сектору управління державної міграційної служби в Київській області із заявою про видачу паспорта у формі книжечки, норми законодавства передбачали видачу паспортів громадянина України виключно в формі картки, а тому відповідач не міг діяти в порушення цих норм законодавства, що виключає протиправність його дій.

Посилання позивачів на чинність Положення про паспорт громадянина України та можливість з цих підстав видати паспорт у формі книжечки, є необґрунтованими, оскільки цей порядок продовжує діяти, однак застосовується до паспортів, виданих у формі паспортної книжечки відповідно до порядку, що діяв раніше, що узгоджується з положеннями п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 302 від 25 березня 2015 року.

Відповідно до положень пункту1 частини першої статті 3, частини першої статті 4, частини першої, третьої, четвертої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» єдиний державний демографічний реєстр це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Одним з документів, оформлення якого передбачається із застосуванням Реєстру є паспорт громадянина України, який має містити безконтактний електронний носій, тобто, імплантовану у бланк документа безконтактну інтегральну схему для внесення персональних даних, параметрів, у тому числі біометричних, що дає змогу здійснювати комплекс заходів, пов'язаних з верифікацією особи, та може використовуватися як засіб електронного цифрового підпису у випадках, передбачених законом.

При цьому, особам гарантується право на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України. Таке право реалізується шляхом подання заяви відповідному уповноваженому суб'єкту про внесення або відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи до безконтактного електронного носія.

Згідно із положеннями частини другої, пятої, сьомої статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов'язаний отримати паспорт громадянина України, оформлення якого здійснюється розпорядником Реєстру.

До паспорта громадянина України вноситься така інформація: назва держави; назва документа; ім'я особи; стать; громадянство; дата народження; унікальний номер запису в Реєстрі; номер документа; дата закінчення строку дії документа; дата видачі документа; уповноважений суб'єкт, що видав документ (код); місце народження; відцифрований образ обличчя особи; відцифрований підпис особи; податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків) або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган). У разі наявності повідомлення про відмову від реєстраційного номера облікової картки платника податків проставляється слово «відмова».

Таким чином, норми законодавства визначають, що особа з 14 років має оформити паспорт громадянина України, в формі картки, яка має містити безконтактний електронний носій, може відмовитися від внесення відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія та проживання без паспорту громадянина України є адміністративним правопорушенням, передбаченим статтею 197 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що бажання позивачів отримати паспорт, який би не містив безконтактного електронного носія, обумовлене релігійними переконаннями заявників, однак, доводи позивачів щодо дискримінації громадян за релігійною чи віковою ознакою з боку відповідача нічим не підтвердженні.

Відповідно до статті 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров'я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. Церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави, а школа - від церкви. Жодна релігія не може бути визнана державою як обов'язкова. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов'язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов'язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов'язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Згідно з статтею 2 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» законодавство України про свободу совісті та релігійні організації. В Україні усі правовідносини, пов'язані із свободою совісті і діяльністю релігійних організацій, регулюються законодавством України. Законодавство України про свободу совісті та релігійні організації складається з цього Закону та інших законодавчих актів України, виданих відповідно до нього.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» рівноправність громадян незалежно від їх ставлення до релігії. Громадяни України є рівними перед законом і мають рівні права в усіх галузях економічного, політичного, соціального і культурного життя незалежно від їх ставлення до релігії. В офіційних документах ставлення громадянина до релігії не вказується. Будь-яке пряме чи непряме обмеження прав, встановлення прямих чи непрямих переваг громадян залежно від їх ставлення до релігії, так само як і розпалювання пов'язаних з цим ворожнечі й ненависті чи ображання почуттів громадян, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом. Ніхто не може з мотивів своїх релігійних переконань ухилятися від виконання конституційних обов'язків. Заміна виконання одного обов'язку іншим з мотивів переконань допускається лише у випадках, передбачених законодавством України.

Як зазначено в статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Оскільки відповідно до частини другої Закону «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» кожен громадян України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобовязаний отримати паспорт громадянина України, то позивачі не можуть відмовитись від виконання обовязку отримати паспорт посилаючись на релігійні переконання. Жодних виключень з цього обовязку ні статтею 35 Конституції України, ні статтею 21 зазначеного Закону не містять.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, беручи до уваги вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 139, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства,

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 до Добропільського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами Кодексу адміністративного судочинства в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 02 квітня 2018 року.

Суддя Аляб'єв І.Г.