Справа № 209/656/18
Суддя: Лобарчук О. О.
Дата ухвалення: 2018-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/656/18
Провадження № 2-а/209/39/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2018 р. Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Лобарчук О.О.

при секретарі: Золотих Л.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача Пушко Е.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кам'янське Дніпропетровської області адміністративну справу № 209/656/18(номер провадження 2-а/209/39/18) за позовом ОСОБА_1 до інспектора Дніпровського ВП Кам'янського ВП майора поліції Пушко Едуарда Олександровича про скасування постанови , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, як місцевого адміністративного суду з адміністративним позовом до інспектора Дніпровського ВП Кам'янського ВП майора поліції Пушко Едуарда Олександровича , в якому просить скасувати постанову серії РБ № 624860 від 03.01.2018 року винесену майором поліції за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.; провадження по адміністративній справі у відношенні його в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП закрити.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що він на власному автомобілі марки ВАЗ 21134, номерний знак НОМЕР_1, рухався по проспекту Свободи в м. Кам'янське, з якої здійснив поворот праворуч на проспект Т. Шевченка, по якому його і наздогнав автомобіль патрульної поліції. Коли він зупинився, співробітник поліції підійшов та повідомив , що він нібито не пропустив пішохода на пішохідному переході, чим порушив вимоги п. 16.2 Правил Дорожнього Руху України (на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає). На

підставі цього співробітник поліції виніс постанову серія БР № 624860 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі

425грн.

З винесеною, відносно нього постановою, не згодний, оскільки Правил дорожнього руху не

порушував. Вважає, що дії майора поліції, щодо розгляду справи про адміністративне

правопорушення і винесення постанови про накладання на нього адміністративного

стягнення, є протиправними та не відповідають дійсності. Постанова не відображає дійсних

обставин справи, а тому підлягає скасуванню. І ця ж сама постанова складалася інспектором

без врахування його зауважень та пояснень. Також саме той пішохід, якого він нібито не

пропустив ( з хибної точки зору інспектора) теж ніяких зауважень та претензій до нього не

мав. Свідків не опитано було теж. Конкретна дорожня обстановка до уваги не була прийнята.

На наданому відеодоказу явно було видно, що перешкоди пішоходу не завдано. Під час

керування автомобілем ПДР він не порушував, в той момент керувався п. 18.1 Водій

транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому

перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб надати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека . Та п. 18.3 Проїжджаючи повз пішоходів, які не встигли закінчити перехід проїзної частини вимушено перебувають на острівці безпеки або лінії, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, водії повинні дотримувати безпечного інтервалу. Приймаючи до уваги ці пункти, він здійснив проїзд пішохідного переходу з дотриманням безпечного інтервалу, а необхідності в зупинці не було, про що й сказано у п. 18.1. Також про те, що він перешкоди пішоходу не надавав свідчить і той факт, що ні напрямку руху, ні зупинки або прискорення пішохід не здійснив. Тобто небезпеки для нього не становив, з чого слідує, що зупинятися потреби й не було.

Ні оригіналів, тим паче ніяких копій, електронних або письмових доказів, які затверджують або навпаки спростовують провину позивача ні у нього , ні у іншої особи, як йому відомо, не має. Тим паче: якого конкретного пішохода не пропустив; його дані ; його пояснення, скарги або претензії. Якщо цього не має, то й справи бути не може.

Як зазначено в ст. 247 КУпАП: "провадження в справі про адміністративне правопорушення не може буди розпочато, а почате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення".

Але у майора поліції своя хибна і упереджена думка до події. Свідків не опитано, заяви пішохода немає, тобто факт порушення оснований на хибних припущеннях та здогадках.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги , послався на обґрунтування , викладені в позовні заяві. Просить задовольнити його вимоги повністю.

Відповідач проти задоволення позову заперечує в повному обсязі, оскільки він діяв у спосіб та в порядку передбаченого законом. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджено крім того відеозаписом, який було пред'явлено для перегляду відразу після скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

15 березня 2018 року по справі було відкрито провадження та призначено судове засідання на 23 березня 2018 року.

Судом встановлені наступні обставини:

03 січня 2018 року, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2113 номерний знак НОМЕР_1, на перехресті бульвару Свободи - бульвару Т.Шевченко в м. Кам'янське , при повороті на право не пропустив пішохода, який знаходився на проїзній частині на яку він повертав, чим порушив правила проїзду перехрестя , п.16.2 ПДР України . Про що вказано у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 624860 від 03.01.2018 року.(а.с. 4-зворотня)

Відповідно до вказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Згідно ст.ст. 3, 8 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст. 55 Конституції України , кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 23 Закону України «Про Національну поліцію України» визначає, що основними повноваженнями патрульної поліції є, зокрема, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративне правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення в тому й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1,2 ст.7 КУпАП).

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, чч.1-3, 5 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Як вбачається з ч.1 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 (далі - інструкція №1395 від 07.11.2015), ця Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно до ч.4 розділу І інструкції №1395 від 07.11.2015, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.2 ст.122 КУпАП.

Як вбачається із вищевказаних норм, уповноважений поліцейський має право при виявленні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, скласти постанову про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності без попереднього складання протоколу про дане правопорушення, не залежно від того, зафіксоване чи не зафіксоване воно в автоматичному режимі, чи оспорюється факт вчинення такого правопорушення та накладення адміністративного стягнення, так як, такі правопорушення відносяться до сфери забезпечення дорожнього руху, разом з тим, не обмежені лише зафіксованими в автоматичному режимі, а зафіксовані в автоматичному режимі правопорушення також входять у цей перелік, разом з тим, розгляд таких правопорушень віднесено до компетенції Національної поліції.

Щодо факту правопорушення.

Як вбачається із п.1.1 ПДР, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 16.2 ПДР України - На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за Порушення правил проїзду перехресть.

За приписами статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, передбачених частинами 1, 2, 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом, про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 72 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень.

Так, в ході судового розгляду відповідачем належними та допустимими доказами доведено перед судом факт вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення у виді порушень пункту 16.2 Правил Дорожнього Руху України, зокрема, представлена відеофіксації порушення правил дорожнього руху.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, саме відповідач у справі зобов'язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Як вбачається з пояснень позивача ОСОБА_1 , він при здійсненні маневру повороту праворіч на перехресті б-ру Свободи та б-ру Т.Шевченко , керувався п.18.1 ПДР України, яким передбачено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Останній не заперечує факту наявності пішохода на пішохідному переходу, яка перетинала проїзну частину, проте з його боку ним не було створено перешкоди чи небезпеки для неї (пішохода), оскільки пішохід не зазнала перешкоди для переходу проїжджої частини дороги, а відтак, він не вчинив адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 КУпАП.

Суд вважає помилковим посилання позивача на п.18.1 ПДР України, оскільки ним було порушено саме правило проїзду перехрестя , тобто п.16.2 ПДР України та притягнено до адміністративної відповідальності позивача саме за ч.2 ст. 122 КУпАП , а не за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається з відеозапису , наданого відповідачем, і який був представлений позивачу після скоєння ним адміністративного правопорушення, по проїзній частині , на яку повертав позивач, вже рухався пішохід, і саме позивачем було здійснено об'їзд пішохода, щоб не перешкодити його руху .

Аналізуючи вищезаначені норми закону, надані суду докази зі сторони відповідача, суд дійшов висновку, що відповідачем було винесено постанову без порушення вимог закону. Заперечення позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, спростовуються доказами наданими відповідачем. Зокрема відеозаписом . Позивачем не надано жодних доказів щодо спростування його вини у вчиненні правопорушення крім посилань на неправомірність дій працівників поліції, які не дають підстав на обґрунтування позовних вимог позивача.

Враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини та визначені відповідно до них правовідносини, з урахуванням вимог чинного законодавства України та встановленого порядку в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, приймаючи до уваги той факт, що будь-які відомості які б підтверджували пояснення надані позивачем, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, що не суперечить закону та не порушає права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вимоги позивача є безпідставними і не підлягаючими задоволенню.

Повний текст рішення викладено 02 квітня 2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.122 КУпАП, 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд ,

УХВАЛИ В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора Дніпровського ВП Кам'янського ВП майора поліції Пушко Едуарда Олександровича про скасування постанови -відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Суддя Лобарчук О.О.