Справа № 208/4616/17(2-а/208/267/17)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2018 рокусправа № 208/4616/17(2-а/208/267/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Шлай А.В.

судді: Кругового О.О. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Горшков В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, на постанову Заводського районного суду Дніпродзержинська від 17 жовтня 2017 року в адміністративній справі № 208/4616/17 за позовом ОСОБА_2 до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила зобов"язати Кам'янське об"єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити та виплачувати їй пенсію за віком з 25.05.2017 року у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів. В обґрунтування позову вказувала на те, що вона є громадянкою України, яка з 22.02.1992 року постійно проживає у Державі Ізраїль. Маючи трудовий стаж понад 28 років, 09.06.2017 рок вона через своїх представників звернулась до Пенсійного фонду України із проханням визначити уповноважений територіальний орган, який має розглянути заяву про призначення пенсії за віком. Заява та додані документи були направлені Пенсійним фондом України для розгляду Кам'янським об"єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області. Представники позивача, повноваження яких підтверджені нотаріально посвідченою довіреністю, 25.05.2017 року безпосередньо до цього територіального органу Пенсійного фонду України подали від імені позивача заяву про призначення пенсії. 29 червня 2017 року від відповідача отримано письмову відмову № 15 від 07.06.2017 року, а згодом 30.06.2017 року надійшла повторна відмова № 7764 у призначені пенсії з підстав, які, на думку позивача, є незаконними.

Постановою Заводського районного суду Дніпродзержинська від 17 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено. Суд зобов'язав Кам'янське об"єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_2 з дати звернення - 25.05.2017 року, у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Доводи скаржника:

- ОСОБА_2 ніколи не перебувала і не перебуває на обліку в органах ПФУ, постійно проживає за межами України, що унеможливлює призначення їй пенсії Кам'янським об"єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, оскільки пенсія призначається за місцем проживання особи;

- відмова у призначенні пенсії ОСОБА_2 оформлена рішенням Кам'янського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 15 від 07.06.2017 року;

- ОСОБА_2 не подавала заяву особисто, не надала документи на підтвердження свого місця проживання в Україні.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача (ОСОБА_3) вказує на безпідставність доводів скаржника, оскільки для призначення пенсії за віком представником була подана заява, підпис ОСОБА_2 на якій посвідчений нотаріусом в Державі Ізраїль. Відповідно до п.п.1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії може бути подана особисто або через представника, тому позивачкою були дотримані вимоги діючого законодавства. Відповідачу також були надані копія паспорта, вірність оригіналу якої засвідчена нотаріально. Зважаючи на те, що постанова суду першої інстанції є обґрунтованою, у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року відкрито апеляційне провадження. Ухвалою цього ж суду від 26 лютого 2018 року справа призначена до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 27 березня 2018 року.

У визначений судом день і час скаржник, належним чином повідомлений про судове засідання, доказом чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 05 березня 2018 року, уповноваженого представника не направив, про причини неприбуття не повідомив.

Частиною 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судом апеляційної інстанції у відповідності до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України здійснено процесуальне правонаступництво відповідача у справі - Кам'янське об"єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

У судовому засіданні представник позивача (ОСОБА_4, довіреність від 20.12.2017 року) просила залишити оскаржену постанову суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню

адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.06.2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до Пенсійного фонду України з заявою про визначення територіального органу, що має розглянути справу про призначення пенсії по суті. Листом Пенсійного фонду України від 22.06.2017 року повідомлено, що Кам'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області визначено для розгляду заяви позивачки про призначення пенсії. 25.05.2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до Кам'янського об'єднаного управління ПФУ Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії за віком. Рішеннями Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 15 від 07.06.2017 року та № 7764 від 30.06.2017 року ОСОБА_2 відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності документів, що засвідчують місце проживання (реєстрації) на території України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» має право на признання пенсії за віком, оскільки на час звернення за призначенням пенсії вік ОСОБА_5 склав 71 років, страховий стаж, враховуючи період навчання згідно з дипломом НОМЕР_1 від 23.06.1971 року та період роботи згідно з трудовою книжкою б/н від 25.08.1964 року склав понад 28 років.

Щодо правильності встановлення обставин у справі:

Згідно письмових доказів, які наявні у справі, диплом НОМЕР_1 від 23.06.1971 року був виданий ОСОБА_2 (а.с.50). Копія трудової книжки, виданої 25.08.1964 року містить запис про зміну прізвища «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2» - (а.с.42).

Таким чином, судом першої інстанції в мотивувальній частині оскарженої постанови допущена помилка, яка полягає у зазначені замість позивача ОСОБА_2, іншої особи - ОСОБА_5, яка не має відношення до спору.

Щодо правильності застосування норм процесуального права:

На час звернення позивача до суду та вирішення спору діяв Кодекс адміністративного судочинства України № 2747-ІУ, частина 2 статті 2 якого визначала, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (стаття 6).

Таким чином, підставою звернення до адміністративного суду є прийняття суб'єктом владних повноважень рішення, вчинення ним дій або допущення бездіяльності, внаслідок яких порушуються права позивача.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності

перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина 3 статті 2 Кодексу).

Невідповідність рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень наведеним критеріям є підставою для визнання їх протиправними. Поновлення порушених прав особи, яка звернулась до суду за захистом, відбувається шляхом, у тому числі, зобов'язання суб'єкта владних повноважень - відповідача у справі вчинити певні дії.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 відповідачем були прийняті рішення № 15 від 07.06.2017 року та № 7764 від 30.06.2017 року про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.61-65). Про наявність цих рішень зазначено у позовній заяві, яка підготовлена представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

Відтак, позивач та її представник були обізнані про те, що за результатами розгляду заяви відповідачем прийняті рішення, право на оскарження яких роз'яснено безпосередньо у їх змісті.

Проте, зазначені рішення позивачем у встановленому законом порядку не оскаржені, протиправними не визнані та не скасовані.

Колегія суддів зазначає, що Кодекс адміністративного судочинства України № 2747-ІУ передбачав можливість суду першої інстанції виходу за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Незважаючи на те, що представництво інтересів ОСОБА_2, у тому числі, підготовка позовної заяви, здійснювалось ТОВ «ОСОБА_3 Юридичний офіс (Ізраїль-Україна)», суд першої інстанції, на думку колегії суддів, мав звернути увагу на те, що позов містить лише вимогу похідного характеру - зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, правомірність рішень відповідача № 15 від 07.06.2017 року та № 7764 від 30.06.2017 року під сумнів не поставлена, оскільки питання про їх скасування позивачем перед судом не порушувалось.

Крім того, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що підставою відмови у призначенні пенсії вказано відсутність реєстрації місця проживання позивача на території України. Натомість, документи на підтвердження стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком, відповідачем не перевірялись. Суд, у свою чергу, обмежився констатацією факту наявності стажу понад 28 років без обґрунтування такого висновку. Позовна заява також не містить розрахунку наявного стажу.

Трудова книжка позивача містить наступні записи про роботу позивача:

- 17.08.1964 - 24.08.1966 (02 роки, 0 міс. 07 дн.);

- 05.08.1971 - 24.08.1974 (03 роки, 0 міс. 19 дн.);

- 01.10.1974 - 24.01.1992 (17 років, 03 міс. 23дн.)

Всього - 22 роки 04 міс. 19 дн.

Навчання у Саратовському політехнічному інституті з 01.09.1966 по 30.06.1971 роки - 04 роки 09 міс. 29 дн.

З урахуванням періоду навчання загальний трудовий стаж складає 27 років 02 міс. 18 днів.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність страхового стажу понад 28 років не відповідає обставинам справи.

Згідно частини 5 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України

№ 2147-УІІІ (який діє з 15.12.2017 року) суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Відтак, колегія суддів позбавлена можливості здійснювати перевірку правомірності відмови у призначенні позивачці пенсії за віком, оскільки позовна вимога про визнання протиправними та скасування рішень відповідача № 15 від 07.06.2017 року та № 7764 від 30.06.2017 року позивачем не заявлялась, судом першої інстанції не розглядалась та по суті не вирішувалась.

Зважаючи на те, що постанова суду першої інстанції про зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком прийнята без врахування усіх обставини у справі, а висновки суду не відповідають обставинам справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскарженої постанови та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, що відповідає приписам статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кам'янського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задовольнити.

Постанову Заводського районного суду Дніпродзержинська від 17 жовтня 2017 року у справі № 208/4616/17 - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 до Кам'янського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2018 року.

Головуючий суддя: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук