Справа № 2а-2701/09/2670
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2011-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2011 року № 2а-2701/09/2670
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. при секретарі судового засідання Віруцькій О. В. розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15
до Територіального управління державної судової адміністрації в місті Києві треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Міністерство фінансів України Державне казначейство України Державна судова адміністрація України
про стягнення заборгованості
Позивачі звернулись до суду з позовом до Територіального управління державної судової адміністрації у м. Києві третя особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Міністерство фінансів України Державне казначейство України про стягнення з відповідача на користь позивачів заборгованості у зв'язку з перерахуванням заробітної плати.
Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.06.10 Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.06.2009 залишено без змін.
17.06.2011 до суду наійшла заява від ОСОБА_14 і ОСОБА_15. про постановлення додаткового рішеня про задоволення позовних вимог ОСОБА_14, та ОСОБА_15 про стягнення коштів.
Ухвалою суду від 30.06.2011 залучено Державну судову адміністрацію України до участі у вирішенні заяви ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Відповідно до положень ст. 168 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи або прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.
При вирішенні адміністративної справи судом не ухвалено рішення відносно позовних вимог ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у зв'язку з чим, суд вбачає за доцільне ухвалити додаткову постанову відносно позовних вимог вищевказаних осіб.
Оцінюючи докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_14 та ОСОБА_15 та наявність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.
ОСОБА_14 відповідно до Указу Президента України від 09.09.1996 року призначена на посаду судді Печерського районного суду м. Києва, а згідно з Постановою Верховної Ради України від 28.11.2002 обрана на посаду судді безстроково. Згідно з Рішенням Київської окружної кваліфікаційної комісії суддів загальних судів від 29.04.2005 року має третій кваліфікаційний клас судді. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу виплачується надбавка за вислугу років у розмірі 25 % від посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас.
ОСОБА_15 відповідно до Указу Президента України від 04.04.2003 року призначений на посаду судді Печерського районного суду м. Києва. Згідно з Рішенням Київської окружної кваліфікаційної комісії суддів загальних судів від 29.04.2005 року має четвертий кваліфікаційний клас судді. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу виплачується надбавка за вислугу років у розмірі 15 % від посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас.
Цільовим та базовим законом, який регулював питання оплати праці суддів в період виникнення спірних правовідносин був Закон України "Про статус суддів", що встановлював гарантії незалежності суддів, включаючи їх матеріальне і соціальне забезпечення у тому числі гарантії прав щодо оплати праці.
Частиною другою статті 44 Закону України "Про статус суддів" передбачено, що розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду в якому працює суддя. Даною нормою закріплено конституційне право суддів на отримання заробітної плати не нижче від визначеної законом, а також конституційна гарантія незалежності та недоторканості суддів.
Враховуючи , що позивачі є суддями вони мають право на отримання заробітної плати не нижче від визначеної законом.
Так, зокрема, Кабінетом Міністрів України 30.06.2005 року була прийнята Постанова № 514 "Про оплату праці Голови та заступників Голови Верховного Суду України" якою підвищено оклади, зокрема Голові Верховного Суду України. Цій Постанові була надана зворотня дія в часі, так як вона набрала чинності з 01.06.2005р.
Проте посадові оклади суддів не були приведені у відповідність з вимогами ст. 44 Закону України "Про статус суддів".
Лише 03.09.2005р. Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 865 "Про оплату праці суддів", якою затвердив схеми посадових окладів, зокрема керівників та суддів Конституційного Суду України, керівників та суддів інших судів загальної юрисдикції, якою привів оклади суддів у відповідність з встановленою ч. 2 ст. 44 Закону України "Про статус суддів"співвідношенням до посадових окладів Голови Верховного Суду України та голів судів в яких працюють позивачі.
Дана постанова в порушення вимог ст. 44 Закону України "Про статус суддів" набрали чинності 01.01.2006р. (Пункт 5 Постанови).
Внаслідок чого з 01.06.2005 року по 01.01.2006 року оклади суддів були меншими та складали 20%, а не 80 % від Голови суду в якому працюють позивачі як того вимагає Закон.
У вересні 2005 року ОСОБА_19 звернувся до суду з позовом до Кабінету Міністрів України про визнання Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. № 865 "Про оплату праці суддів" в частині набрання чинності цієї Постанови з 01.01.2006р. незаконною.
Постановою Печерського районного суду міста Києва від 21 грудня 2005 року, залишеною без змін, ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 7 квітня 2006 року, позов було задоволено.
Постановою Вищого адміністративного суду України від 16 травня 2007 року зазначені судові рішення скасовані, постановлено нове рішення, відповідно до якого позовна заява задоволена в повному обсязі.
Визнано незаконним пункт 5 Постанови Кабінету Міністрів від 3 вересня 2005 року № 865 "Про оплату праці суддів" незаконним та допущено поворот виконання Постанови Кабінету Міністрів від 3 вересня 2005 року № 865 "Про оплату праці суддів", визнавши, що вона підлягає застосуванню одночасно з постановою Кабінету Міністрів від 30 червня 2005 року № 513 з питань оплати праці керівників Конституційного суду України, тобто з 1 червня 2005 року. Постанова набрала законної сили 16 травня 2007 року - з моменту її проголошення.
Проте, незважаючи на постанову Вищого адміністративного суду України, Територіальне управління державної судової адміністрації в міста Києві не провело розрахунок сум, що підлягають доплаті позивачам, посилаючись на відсутність коштів.
Оскільки відповідач ігнорує постанову Вищого адміністративного суду України від 16 травня 2007 року, не бажає застосовувати до позивачів дію Постанови КМ України від 03 вересня 2005 № 865 з 01 червня 2005 року та проводити будь-які розрахунки сум, які би позивачі могли отримати у випадку застосування до них зазначеної Постанови Уряду, суд вважає, що з метою гарантування дотримання і захисту прав, свобод та інтересів позивача та для можливості реального виконання постанови суду, з відповідача на користь позивачів слід стягнути суми недонарахованої заробітної плати за період з 01.06.2005 року по 01.01.2008р., а також з 01.01.2008р. по 31.12.2008р. щодо суддів ОСОБА_15., ОСОБА_14. у відповідності з розрахунком, який подано позивачами суду.
Доводи відповідача стосовно невиконання вимог позивачів у зв'язку відсутності бюджетних коштів судом до уваги не приймаються, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх функцій і зобов'язань щодо забезпечення конституційних гарантій незалежності неупередженості суддів.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовних заявах доводи позивачів є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 160 ст.ст. 161-163, ст. 168 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -
1. Задовольнити адміністративний позову повністю.
2. Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації у місті Києві на користь ОСОБА_14 -126055,40 грн. та ОСОБА_15 -100212,48 грн.
Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда