Справа № 357/7197/17
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/7197/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Ліщинська О. С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Біла Церква залі суду № 5, справу за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_1 до начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Київської області Дорогань Володимира Леонідовича про визнання актів індивідуальної дії протиправними та їх скасування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 29.05.2017 року головним спеціалістом Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Юрчиком Олександром Володимировичем було складено Акт перевірки вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. За результатами цієї перевірки було встановлено наступні порушення: 1)виконання будівельних робіт по реконструкції нежитлових приміщень 1,2,3,4 без розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації та без документу, що надає право на виконання будівельних робіт (без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт). Замовником будівництва не забезпечено здійснення авторського нагляду на об'єкті будівництва; 2) замовником будівництва не забезпечено здійснення технічного нагляду на об'єкті будівництва; 3) на момент проведення перевірки об'єкт будівництва експлуатується без введення його в експлуатацію. За вищевказаним Актом головний спеціаліст вказав, що позивач порушив вимоги статей 29, 31, 34, частини восьмої статті 36, статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року № 3038-VІ та статті 11 Закону України "Про архітектурну діяльність" від 20.05.1999 року № 687-ХІV. За наслідками цієї перевірки 29.05.2017 року головним спеціалістом було складено чотири протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а саме: протокол № 1-Л-З-2905/2/1, протокол № 1-Л-З-2905/2/2, протокол № І-Л-З-2905/2/3, протокол № 1- Л-З-2905/2/4. За наслідками розгляду вищевказаних матеріалів про правопорушення у сфері містобудівної діяльності 07.06.2017 року, начальник відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Дорогонь В.Л. склав чотири постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності: постанова № З-0706/2/1, постанова № З-0706/2/2, постанова № З-0706/2/3, постанова № З-0706/2/4. Загальна сума штрафу, що підлягала стягненню з позивача за вказаними постановами про накладення штрафу становить 272 808,00 грн. Позивач вважає вищевказані матеріали перевірки та винесені за наслідками їх розгляду постанови протиправними та такими, що підлягають скасуванню судом. Позивач, уточнивши в судовому засіданні свої позовні вимоги, про що подав заяву 06.03.2018р. (а.с.130-136), просив суд визнати протиправними та скасувати постанову №З-0706/2/1 від 07.06.2017 року, постанову №З-0706/2/2 від 07.06.2017 року, постанову №З-0706/2/3 від 07.06.2017 року, постанову №З-0706/2/4 від 07.06.2017 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, вирішити питання судових витрат.

В судовому засіданні позивач та його представники підтримали уточнені позовні вимоги.

Відповідач Дорогань В.Л. - начальник відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради,- позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, оскільки оскаржувані постанови по справі про адміністративне правопорушення винесені у відповідності до вимог діючого законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, покази свідків, оглянувши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає до задоволення.

Так, по справі встановлено, що позивач є фізичною особою-підприємцем, має у власності земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,0951 га з цільовим призначенням для розміщення автомайстерні по АДРЕСА_1. На вказаній земельній ділянці розташовані нежитлові приміщення.

Встановлено, що 29.05.2017 року головним спеціалістом відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Юрчиком О.В. було складено Акт перевірки вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. За даним Актом було проведено позапланову перевірку дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті, що розташований за адресою АДРЕСА_1. За результатами перевірки було встановлено наступні порушення: - виконання будівельних робіт по реконструкції нежитлових приміщень 1,2,3,4 без розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації та без документу, що надає право на виконання будівельних робіт (без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт). Вказано, що позивачем, як замовником будівництва не забезпечено здійснення авторського нагляду на об'єкті будівництва; - замовником будівництва не забезпечено здійснення технічного нагляду на об'єкті будівництва; - на момент проведення перевірки об'єкт будівництва експлуатується без введення його в експлуатацію (а.с.6).

Встановлено, що за наслідками вказаної перевірки 29.05.2017 року головним спеціалістом Юрчиком О.В. було складено чотири протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а саме: протокол № 1-Л-З-2905/2/1, протокол № 1-Л-З-2905/2/2, протокол № І-Л-З-2905/2/3, протокол № 1- Л-З-2905/2/4 (а.с. 7-14).

Також, встановленим є те, що 29.05.2017 року було складено два наступні приписи: припис № С-2905/2 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, припис № 2905/2/2 про зупинення експлуатації об'єктів будівництва, які не прийняті в експлуатацію (а.с. 15,16).

Позивач суду пояснив, що з 2002 року він набув у власність нежитлові приміщення в занедбаному, аварійному стані. Позивач займається ремонтом великої техніки, а з початку АТО на сході держави, позивач надає послуги з ремонту військової техніки. В підтвердження зазначеного, позивач надав для огляду ряд замовлень з військових частин щодо ремонту військової техніки, подяки, відзнаки та ін. В 2011 році позивач зробив ремонт нежитлової будівлі, де розташована майстерня, зокрема, було перекрито дах будівлі, проведені малярні роботи в нутрі приміщення, вмонтовані нові двері. При здійсненні ремонту не було змінено конфігурація будівлі, нових добудов не здійснено. В травні 2017 року до позивача прийшов з перевіркою представник Білоцерківської міської ради, який безперешкодно отримав у позивача копії документів на земельну ділянку, приміщення, оглянув територію, жодних претензій не висловлював, а пізніше позивача викликали і вручили Акт та постанови, які позивач наразі оскаржує в суді, оскільки вважає їх протиправними.

Відповідач, заперечуючи позов, суду пояснив, що позивач на власній земельній ділянці виконав будівельні роботи з реконструкції власної будівлі (приміщення «Б», площею 95,6 кв.м.) без будь-яких дозволів, погоджень і дане правопорушення відноситься до триваючих правопорушень, оскільки самовільне будівництво будинків або споруд, припиняється або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Оскільки позивач мав виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорій складності. При цьому відповідач послався на ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» де передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідач вказував, що роботи, які були проведені позивачем відносяться до реконструкції приміщення, оскільки в зв'язку з їх проведенням були замінені основні техніко-економічні показники будівлі та несучі конструкції, а саме було замінено несучу стіну на металеву колону з балками. Та в підтвердження наведеного відповідачем надано фотозображення приміщення.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, суду показали, що з 2011р. по 2013 р. позивач замінював покрівлю в одному із своїх приміщень, поштукатурили, привели приміщення в порядок, зробили два входи (ворота), свідки не пам'ятають період умонтування підйомників в приміщенні де здійснююється ремонт техніки.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 3038-VІ) державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об'єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є:

1) подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

2) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

3) виявлення факту самочинного будівництва об'єкта;

4) перевірка виконання суб'єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;

5) вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом;

6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

7) вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Відповідно до ч. 11, 12, 13 ст. 2 ЗУ «Про відповідальність за правопорушення сфері містобудівної діяльності» штраф може бути накладено на суб'єктів містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніш як через три роки з дня його вчинення.

У разі вчинення суб'єктами містобудування двох або більше

правопорушень штрафи накладають за кожне вчинене правопорушення окремо.

Суб'єкти містобудування несуть відповідальність за

правопорушення у сфері містобудівної діяльності, вчинені на об'єкті, що належить до складу комплексу (будови), у межах класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта.

Статтю 2 доповнено частиною тринадцятою згідно із Законом N 1817-VIII ( 1817-19 ) від 17.01.2017 \

Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності та вдосконалення державного регулювання у сфері містобудівної діяльності» від 22.12.2011 року № 4220-VI Закон № 208/94-ВР «Про відповідальність за правопорушення сфері містобудівної діяльності» було викладено у новій редакції, пункт 6 частини другої статті 2 якої передбачає, що суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У своєму Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тобто Закон № 208/94-ВР, зокрема положення частини другої статті 2 щодо накладення штрафу за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, регулює питання відповідальності тих суб'єктів містобудування, які вчинили правопорушення у сфері містобудування, зокрема не ввели в експлуатацію відповідні об'єкти до початку їх використання після набрання чинності цим Законом.

Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, дає суду підстави для висновку про неможливість застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не були правопорушенням.

В контексті хронології правового регулювання спірних відносин поняття «експлуатація не прийнятого в експлуатацію об'єкта» не може тлумачитись як триваюче правопорушення. Змістом цього правопорушення є невиконання обов'язку із введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта містобудування до початку його експлуатації. Суспільна небезпека такого правопорушення насамперед полягає не в недотриманні встановленого правопорядку, а в небезпеці, яка може мати місце в результаті відсутності контролю за безпечністю побудованого об'єкта містобудування з початку його використання.

Такий висновок зроблено ВС України по справі № 21-433а13 від 04.03.3014року.

Суд звертає увагу, що у всіх чотирьох протоколах про правопорушення від 29.05.2017 р. перелічені одні й ті ж правопорушення позивача, і різниться, лише, відповідальність за ці порушення. Підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності здійснено 01.06.2017 року, що ставить під сумнів складання даних протоколів в присутності позивача та відібрання у нього пояснень, залучення свідків, надання можливості позивачу захистити свої права, відсутні докази роз'яснення позивачу його прав під час здійснення перевірки.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Закон України від 17 лютого 2011 року № 3038-VІ «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності.

За пунктом 4 частини першої статті 1 цього Закону під замовником розуміється фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону № 3038-VІ суб'єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

Статтею 36 Закону № 3038-VІ передбачено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до І-ІІІ категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Замовник відповідно до Закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації (частина 8 статті 36 Закону № 3038-VІ).

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок).

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом; у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва (пункти 5, 9 Порядку).

Згідно з пунктом 17 Порядку у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Отже, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється щодо суб'єктів містобудування, якими, зокрема є замовники.

Аналіз наведених вище норм права дає підстави вважати, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється щодо суб'єктів містобудування, якими, зокрема є замовники. Оскільки позивач не є замовником будівництва, позаяк не є і суб'єктом містобудування, а тому є протиправними дії відповідача щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Як було зазначено вище, позивач провів ремонтні роботи в нежитловому приміщенні, яке використовується, як автомайстерня, та відповідач вказує, що зазначені ремонтні роботи слід вважати реконструкцією будівлі, а тому позивач зобов'язаний був звернутися за реєстрацією органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорій складності.

Слід зазначити, що в Акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 29.05.2017 р. не наводиться деталізація, у чому саме полягала реконструкція нежитлових приміщень, не наводяться докази реконструкції, що наразі не може спростувати пояснення позивача про здійснення ним поточного ремонту своєї нежитлової будівлі без зміни її параметрів чи функціонального призначення, і на що не вимагається спеціальних дозволів.

Відповідно до пункту 14 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 року № 244, до протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності можуть додаватися оригінали або копії документів, фотоматеріали, які підтверджують факт вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності, винність суб'єкта містобудування в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Проте такі належні докази відсутні.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, : обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

Згідно ч.1, ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

А як вказано вище, безспірних доказів того, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, за вчинення якого позивача було піддано адміністративній відповідальності, суду не було надано.

Отже, суд вважає за можливе постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності скасувати.

Керуючись Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Законом України «Про архітектурну діяльність», ЗУ «Про відповідальність за правопорушення сфері містобудівної діяльності», ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності та вдосконалення державного регулювання у сфері містобудівної діяльності» Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 , ст.ст.96, 245, 247, 280,293 КУпАП, ст.ст.77, 90, 122, 139, 242-246, 263 КАС України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити .

Визнати протиправними та скасувати постанову №З-0706/2/1 від 07.06.2017 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Визнати протиправними та скасувати постанову №З-0706/2/2 від 07.06.2017 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Визнати протиправними та скасувати постанову №З-0706/2/3 від 07.06.2017 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Визнати протиправними та скасувати постанову №З-0706/2/4 від 07.06.2017 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 2728 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського адміністративного апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 30.03.2018 року.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Білоцерківський міськрайонний суд.

Суддя О. Я. Ярмола