Справа № 824/103/18-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/103/18-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Григораш В.О., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду адміністративному позові ОСОБА_1 (позивач) просить визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України (відповідач) щодо призначення дострокової пенсії за віком та зобов'язати призначити, як такому, що здійснював виховання сина інваліда з дитинства ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, до шестирічного віку, дострокову пенсію за віком, починаючи з 14.09.2017 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 26.11.1983 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_3. В шлюбі народився син ОСОБА_2 - інвалід з дитинства, який помер 22.03.2012 року.

Позивач зазначає, що він досяг 55 років, має в наявності 22 роки 9 місяців 18 днів страхового стажу, та виховував до шестирічного віку дитину-інваліда ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

24.11.2017 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою щодо призначення дострокової пенсії за віком як батькові дитині-інваліда, відповідно до абз. 5 п. 3 Розділу XV "Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Листом від 04.12.2017 року №23981/24 відповідач відмовив у призначенні пенсії, оскільки дружина ОСОБА_3 скористалась своїм правом дострокового виходу на пенсію.

Позивач зазначає, що дружині позивача ОСОБА_3 з 19.12.2014 року призначено пенсію як матері, яка народила п'ятеро або більше дітей, тобто своє право на отримання пенсії з підстав, передбачених абз. 4 п. 3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, в частині можливості одержання пенсії як матері, яка виховала дитину-інваліда до шестирічного віку, дружина позивача не використала, чим надала згоду на призначення пенсії з цієї підстави позивачу, тобто своєму чоловікові - батькові дитини-інваліда, який здійснював виховання останньої. Оскільки позивач досяг пенсійного віку 13.09.2017 року, і звернувся за пенсією не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, відповідача необхідно зобов'язати здійснити призначення пенсії з 14.09.2017 року.

На думку позивача, відмова відповідача у призначенні позивачу дострокової пенсії за віком відповідно до абз. 5 п. 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", є протиправною, оскільки позбавляє його можливості отримати пенсію.

Ухвалою суду від 08.02.2018 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив проти позову у якому вказує, що 24.11.2017 року позивач звернувся із заявою №2/264 про призначення дострокової пенсії за віком, як батькові дитини інваліда відповідно до п. 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

За результатами розгляду заяви Головним управлінням винесено Протокол №1469 від 30.11.2017 року у відповідності до якого зазначено, що відповідно п. 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" батько, який виховав п'ятеро або більше дітей чи дитину з інвалідністю має право на призначення дострокової пенсії лише за вибором матері та наявності страхового стажу 20 років. Оскільки, мати дитини з інвалідністю скористалася своїм правом дострокового виходу на пенсію, заявнику ОСОБА_1 слід відмовити у призначенні дострокової пенсії за віком.

Відповідач зазначив, що дружині позивача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, вже призначено з 19.12.2014 року пенсію за віком з урахуванням положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", як матері, яка народила п'ятеро або більше дітей і виховала їх до шестирічного віку, оскільки положеннями Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено право на призначенням пенсії жінка, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матерям інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку.

Відповідач зазначає, що дружина позивача скористалася своїм правом дострокового виходу на пенсію з урахуванням положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та продовжує на даний час отримувати пенсію за віком.

Таким чином, на думку відповідача, немає правових підстав для призначення пенсії із скороченням пенсійного віку ОСОБА_1, як такому що виховував до шестирічного віку дитину інваліда, оскільки чинним законодавством передбачено скорочення пенсійного віку тільки одному з батьків. Батько дитини може призначити пенсію із скороченням пенсійного віку лише у разі відсутності матері у дитині інваліда або за її вибором.

Також, відповідач не погоджується з вимогою позивача щодо призначення дострокової пенсії за віком починаючи з 14.09.2017 року, оскільки позивач звернувся до відповідача 24.11.2017 року.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставним, а доводи, викладені у адміністративному позові необґрунтованими.

Згідно пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії КР302605 виданий 08.04.1998 року Сторожинецьким РВ УМВС України в Чернівецькій області, народився 13.09.1962 року в селі Банилів-Підгірний Сторожинецького району Чернівецької області (а.с. 22).

ОСОБА_3, паспорт серії КР612426 виданий 12.04.2001 року Сторожинецьким РВ УМВС України в Чернівецькій області, народилась 13.02.1964 року в селі Банилів-Підгірний Сторожинецького району Чернівецької області (а.с. 21). ОСОБА_3 з 19.12.20174 року отримує пенсію за віком обчислену відповідно до пункту 3 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", як матері, яка народила п'ятеро або більше дітей і виховала їх до шестирічного віку.

26.11.1983 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-МИ№357211 виданим Банилово-Підгірнівською сільською радою Сторожинцького району Чернівецької області (а.с. 9).

Відповідно до Довідки Виконавчого комітету Банилово-Підгірнівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 12.12.2014 року №3194, гр. ОСОБА_3 народила та виховала до шестирічного віку дітей: 1. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3; 2. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4; 3. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5; 4. ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, 5. ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 53).

Відповідно до Медичних висновків на дитину (підлітка) - інваліда з дитинства у віці до 16 років №14 від 26.03.1991 року, №9 від 01.03.1995 року, №10 від 10.03.1997 року, №17 від 02.03.1999 року, ОСОБА_2 - інвалід з дитинства (а.с. 11-14).

Відповідно до Витягу з Акта огляду у МСЕК серії МСЕ№225885 від 03.07.2000 року, ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи (а.с. 15).

Відповідно до Довідка до Акта огляду МСЕК Серії 10ААА від 09.11.2011 року, ОСОБА_2 встановлено групу інвалідності: Перша - "Б" (а.с. 16).

Відповідно до Довідки Виконавчого комітету Банилово-Підгірнівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 20.11.2017 року №3214, гр. ОСОБА_1 виховував до шестирічного віку дитину-інваліда ОСОБА_2 (а.с. 17).

22.03.2012 року ОСОБА_2 помер у віці 27 років, що підтверджується Свідоцтвом про смерть ОСОБА_9 І-МИ№102962 виданого Банилово-Бадгірнівською сільською радою Сторожинецького району Чернівецької області (а.с. 18).

На звернення ОСОБА_3, відповідач листом від 24.11.2017 року №693/0-11 повідомив, що вона одержує з 19.12.20174 року пенсію за віком обчислену відповідно до пункту 3 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", як матері, яка народила п'ятеро або більше дітей і виховала їх до шестирічного віку. Крім того, зауважено, що даною нормою права, одним пунктом передбачено призначення пенсії і жінкам, які народили п'ятеро або більше дітей і виховала їх до шестирічного віку, і матерям інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку (а.с. 19).

24.11.2017 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою №2/264 про призначенні дострокової пенсії за віком, як батькові дитини інваліда відповідно до пункту 3 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". До заяви позивачем було додано: військовий квиток; Довідку про прийняття на роботу (навчання); Довідку про присвоєння ідентифікаційного номера; Документ про визначення дитини заявника інвалідом з дитинства, або дитиною-інвалідом; документи про місце проживання (реєстрації) особи; Заяву про призначення/перерахунок пенсії; Заяву про спосіб виплати пенсії (для виплати через пошту); Паспорт/посвідка; Свідоцтво про народження дитини; Трудову книжку або документи про стаж; фотокартки (а.с. 47).

За результатами розгляду заяви позивача від 24.11.2017 року №2/264, відповідачем винесено Протокол №1469 від 30.11.2017 року у якому зазначено, що відповідно до п. 3 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", батько, який виховав п'ятеро або більше дітей чи дитину з інвалідністю має право на призначення дострокової пенсії лише за вибором матері та наявності страхового стажу 20 років. Оскільки мати дитини з інвалідністю скористалася своїм правом дострокового виходу на пенсію, заявнику ОСОБА_1 слід відмовити у призначенні дострокової пенсії за віком (а.с. 48).

Листом від 04.12.2017 року №23981/24 на звернення ОСОБА_1 №2/264 від 24.11.2017 року відповідач повідомив, що відповідно до п. 3 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", батько, який виховав п'ятеро або більше дітей чи дитину з інвалідністю має право на призначення дострокової пенсії лише за вибором матері та наявності страхового стажу 20 років. Приймаючи до уваги той факт, що дружина ОСОБА_3 скористалася своїм правом дострокового виходу на пенсію 19.12.2014 року відповідно до п. розділу XV та продовжує на даний час отримувати пенсію за віком. Оскільки не дотримано вимогу, встановлену Законом, в призначенні пенсії за віком як батьку дитини з інвалідністю позивачу відмовлено. Позивача проінформовано, що його страховий стаж з урахуванням догляду за дитиною з інвалідністю становить 22 роки 9 місяців 18 днів (а.с. 20).

Не погоджуючись з відмовою відповідача щодо непризначення пенсії, позивач звернувся до суду із даним позовом.

До вказаних спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (Закон №1058-IV).

Відповідно до абз. 22 ст. 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_8 і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Відповідно до абз. 4 п. 3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. Умови призначення пенсій батькові дитини-інваліда визначено в абзаці п'ятому пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-ІV жінки, які народили п'ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п'ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком після досягнення 55 років та за наявності страхового стажу не менше 20 років;

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії, ОСОБА_1 досяг 55 років, страховий стаж - 22 роки 9 місяців 18 днів, був батьком дитини-інваліда ОСОБА_2, якого виховував до шестирічного віку.

Проте, відповідно до Довідки Виконавчого комітету Банилово-Підгірнівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 12.12.2014 року №3194, гр. ОСОБА_3 народила та виховала до шестирічного віку п'ятьох дітей, в тому числі дитину-інваліда ОСОБА_2.

З 19.12.2014 року дружині позивача ОСОБА_3 призначено пенсію за віком з урахуванням положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", як матері, яка народила п'ятеро або більше дітей і виховала їх до шестирічного віку.

Таким чином, дружина позивача - ОСОБА_3, використала своє право на отримання пенсії з підстав, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, при цьому чинним законодавством передбачено скорочення пенсійного віку тільки одному з батьків.

За таких обставин, відмова у призначенні позивачу дострокової пенсії за віком відповідно до абзацу 5 пункту 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", є правомірною.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у призначені виплати пенсії із скороченням пенсійного віку.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (с. Банилів-Підгірний, Сторожинецький район, Чернівецька область, 59020) до Головного управління Пенсійного фонду України (вул. Оренбурзька, 7-А, м. Чернівці, Чернівецька область, 58022) про визнання протиправною відмови щодо призначення дострокової пенсії за віком та зобов'язати призначити, як такому, що здійснював виховання сина інваліда з дитинства ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, до шестирічного віку, дострокову пенсію за віком, починаючи з 14.09.2017 року - відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Суддя В.О. Григораш