Справа № 806/332/18
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року м. Житомир справа № 806/332/18

категорія 2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом (а.с. 48-53), в якому просить:

- визнати протиправними дії Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо відмови у наданні ОСОБА_1 довідки-розрахунку з розрахунковою сумою для викупу автомобіля марки "ЗАЗ-110377-40", 2007 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2 та дозволу на сплату його залишкової вартості, та його переоформлення;

- поновити ОСОБА_1 шестимісячний строк для слати залишкової вартості автомобіля марки "ЗАЗ-110377-40", 2007 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2, зареєстрованого 07.02.2008 року на ОСОБА_2;

- зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1, розрахунок з розрахунковою сумою для викупу автомобіля марки "ЗАЗ-110377-40", 2007 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2 та надати дозвіл на перереєстрацію з покійного батька ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_1 зі сплатою його залишкової вартості.

В обґрунтування позову зазначає, що звернувшись до відповідача у встановлений законодавством термін, протягом шести місяців з дня смерті інваліда, із вимогою щодо надання дозволу на перереєстрацію на ім'я позивача, як на іншого члена сім'ї, автомобіля, позивачу було відмовлено з посиланням на те, що він не був зареєстрований з інвалідом за одною адресою, хоча у позивача наявні відповідні документи, що він проживав зі своїм батьком разом.

Ухвалою від 12.02.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

12.03.2018 відповідач надав письмовий відзив на позовну заяву (а.с. 58-60) в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити з тих підстав, що в спірних правовідносинах департамент діяв в межах повноважень та в спосіб, визначений законом, з урахуванням всіх фактичних обставин; департаментом надавалась можливість позивачу викупити автомобіль, однак позивач такою можливістю не скористався, а його доводи не свідчать про протиправність поведінки відповідача, будь-які фактичні дані, які вказували б на порушення відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів позивача в спірних правовідносинах позивачем не надані та не встановлені.

19.03.2018 в судовому засіданні позивач позов підтримав, представник відповідача просив відмовити в його задоволенні.

За згодою учасників справи суд перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні.

Проаналізувавши належні докази суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акту приймання - передачі транспортного засобу серії НДЦ № 069534 від 30.11.2007 (а.с. 14) ОСОБА_2 видано автомобіль марки "ЗАЗ-110377-40", 2007 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2, що підтверджується витягом із наказу Головного управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації № 161 від 24.12.2007 (а.с. 54).

Довідкою Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської облдержадміністрації № 510/02 від 28.01.2008 (а.с. 15) було визначено, що ОСОБА_2 керує автомобілем особисто.

Вказаний автомобіль був зареєстрований 07.02.2008 року Новоград-Волинським МРЕВ УДАІ УМВС України в Житомирській області, з видачею на ім'я ОСОБА_2 свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_4 (а.с. 16).

Довідкою Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської облдержадміністрації № 2311/02 від 07.05.2009 (а.с. 17) було зазначено, що право керування передано сину - ОСОБА_1, який проживає разом з інвалідом і його обслуговує.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого Новоград-Волинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Житомирській області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 18).

04.09.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про роз'яснення питання: "Чи входить термін "6 місяців з дня смерті інваліда ", якщо зараз відкрито в суді м. Новоград-Волинського провадження в цивільній справі по встановленню факту проживання мною та ОСОБА_2 однією сім'єю на день смерті" (а.с. 26).

18.09.2017 листом № 02Я-1530 (а.с. 25) відповідач повідомив позивача, що питання щодо переоформлення автомобіля може бути розглянуто тільки при надходженні відповідних документів до департаменту праці та соціального захисту населення облдержадміністрації від одного із членів сім'ї померлої особи з інвалідністю.

10.10.2017 ОСОБА_1 звернувся до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА з заявою, в якій просив надати довідку-розрахунок залишкової вартості автомобіля за встановленою формою (а.с. 28).

За результатами розгляду даної заяви відповідач, листом від 06.12.2017 № 5129/02 (а.с. 27) повідомив позивача про те, що враховуючи те, що на час смерті інваліда за місцем його реєстрації позивач проживав без реєстрації, розглянути питання про надання довідки-рахунку про результати розрахунку ступеня зношеності автомобіля та визначення вартості автомобіля, яким був забезпечений ОСОБА_2, у даний час не має можливості.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім'ї померлого інваліда, дитини інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Механізм забезпечення легковими автомобілями інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах врегульовано Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999 (далі - Порядок).

Абзацом шостим пункту 16 Порядку передбачено, що іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Тобто, відповідно до вказаної норми, умовою для залишення автомобіля у разі сплати його вартості члену сім'ї померлого інваліда є його реєстрація за місцем реєстрації інваліда.

З наданих позивачем доказів, а саме актів депутата сьомого скликання Новоград-Волинської міської ради Житомирської області Овдіюка В.І. від 20.06.2017 (а.с. 24) та від 15.03.2018 (а.с.81) , довідки Новоград-Волинської міської Асоціації ОСББ "Вікторія" від 30.11.2017 № 2179 (а.с. 23) підтверджується, що позивач проживалв спільно з ОСОБА_2 дев'ять років по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 та вів спільне господарство.

Проте, як встановлено судом, ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.11,15,17,23), в той час як місцем реєстрації позивача з 03.06.2009 визначено: АДРЕСА_1 (а.с.19-20).

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму щодо такого захисту.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Враховуючи вищевикладене та положення п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999, відповідач при наданні відмови, оформленої листом від 06.12.2017 № 5129/02, діяв правомірно, на підставах, у межах та у порядку, визначеному чинним законодавством, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, номер НОМЕР_3) до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації (вул. Черняховського, 105, м. Житомир, 10005, код 03192833) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк