Справа № 815/555/18
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/555/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

за участю секретаря - Марчук Ю.В.,

за участю сторін: представник Позивача - Кузнєцової В.М.

представник Відповідача - Маринова Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом Підприємства "Ліс" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, 58-в, ) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Підприємство "Ліс" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - Позивач або Підприємство «Ліс у формі ТОВ, ТОВ «ЛІС») з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі - Відповідач або ГУ ДФС в Одеській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 04.01.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що на підставі акту перевірки 21.11.2017 року №1669/15-32-14-07/22506208 ТУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 04 січня 2018 року, яким Підприємству «ЛІС» у формі ТОВ, збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 219938,00 грн. (за податковими зобов'язаннями в сумі 175950,00 грн.), та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 43988,00 грн. Підставою для висновку про порушення стало, на думку Відповідача порушення Позивачем п.44.1.ст.44, п.198.1 п.198.3, п.198.6 ст.198, ст.198, п.202 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-V1 ( із змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 175 950 грн., в т.ч. червень 2016 року - 56 282 грн., липень 2016 року - 72 974 грн., серпень 2016 року - 46 694 грн.

Так, при здійсненні фінансово-господарської діяльності ТОВ «ЛІС» укладено договори із ТОВ «АРТ СВІТ СТАР», ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС»

Стосовно взаємовідносин, які виникли між ТОВ «ЛІС» та TOB «АВВА Україна» Позивач зазначає, що відповідно до вимог п. 102.1 ст.102 Податкового кодексу України період жовтень 2014 року на день складання акту перевірки підпадає під визначення строку давності 1095 днів, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації з ПДВ. Тому при прийнятті податкового повідомлення-рішення на суму 6000,00 грн за жовтень 2014 року по взаємовідносинам ТОВ «ЛІС» із TOB «АВВА Україна», код за , ГУ ДФС в Одеській області не було збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість з вищевказаних обставин на суму 6000,00 грн., яка відображена в акті перевірки.

Також TOB «ЛІС» укладено в письмовій формі договори з підприємствами TOB «АРТ СВІТ СТАР» у червні 2016 року та ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС» у липні 2016 року, підписані посадовими особами підприємств та скріплені печатками, що підтверджує, що сторони договору діяли виключно для досягнення економічних результатів та з метою отримання прибутків у відповідності до діючого законодавства та Податкового кодексу України, які є в наявності у Позивача, та були досліджені Відповідачем при проведені перевірки та знайшли своє відображення в акті перевірки.

Позивач зазначає, що всі договори, укладені ТОВ «ЛІС» з підприємствами ТОВ «АРТ СВІТ СТАР» та ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС» на поставку товарів (пиломатеріалів , антисептика, цвяхів, саморізів, скоб та ін.) на загальну суму 1 055 697,97 грн. (у т.ч. ПДВ 175 949,66 грн.) Позивач вважає чинними, зазначає, що вони були виконані та оподатковані, що відображено в податкових деклараціях з податку на додану вартість і в розшифровках податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів. Кожна сторона правочину виконала свої обов'язки, передбачені умовами цих договорів належним чином, що підтверджується первинними бухгалтерськими документами підприємства: видатковими накладними, рахунками-фактурами, податковими накладними, сертифікатами.

Відповідачем не доведено факту, що придбані товари у вищевказаних контрагентів не пов'язані з господарською діяльністю ТОВ «ЛІС», не спростовано надання Позивачем до перевірки первинних документів в яких вказано назву товару, обсяг, одиниці вимірювання, кількість, ціна та підтвердження правомірності формування податкового кредиту.

На підтвердження виконання умов договорів Позивачем при проведені перевірки були надані бухгалтерські документи: договора, рахунки - фактури, видаткові накладні, податкові накладні, сертифікати. В даних первинних документах зазначено: номенклатуру товару (пиломатеріали, цвяхи, саморізи та ін..), обсяг, кількість, одиницю вимірювання, суми і дані первинні документи були надані при проведені перевірки та описані в акті перевірки Відповідачем.

Первинні документи складені відповідно до вимог чинного законодавства України та для визначення вартості і проведення розрахунків за придбані товари.

Подальша реалізації придбаних товарів на адреси підприємств : ПАТ «Одескабель», ДП «Санта ЮГ», TOB «Асберг ЛТД», ПАТ «РБД Одесголовпостач», ТОВ «Одісей-БМУ- 11», ТОВ «Каркасбуд ЛТД», ПРАТ «Виробниче об'єднання «Одеський консервний завод», ПАТ «Одеський припортовий завод» та ін. підтверджується наявними у Позивача первинними бухгалтерськими документами та відображенням даних операції в регістрах бухгалтерського обліку - оборотно-сальдовій відомості по рахунку: 361, контрагенти; замовлення за період 01.06.2016 - 31.08.2016 року та за відповідні періоди червень - серпень 2016 року в складі доходу підприємства та податку на додану вартість, з яких Позивачем сплачені податки до бюджету.

Відсутність товарно-транспортних накладних не можуть стверджувати про відсутність реальних господарських операцій та придбання товарів. ТОВ «ЛІС» не являється перевізником і до складу витрат не включає суми по перевезенню товару.

Відповідачем не доведений факт що придбані товари не повязані з господарською діяльністю Позивача, а також не спростовується факт не підтвердження податкового кредиту необхідними податковими накладними, які є в наявності у Позивача, що дає право на включення даних сум до складу податкового кредиту.

Більша частина акту перевірки містить податкову інформацію відносно TOB «АРТ СВІТ СТАР» ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС» та їх контрагентів ( сторінки 11-18 акту), а висновки щодо нереальності господарських операцій ТОВ «ЛІС» та вищевказаних підприємств зроблені без належної оцінки наданих підприємством первинних документів, що свідчить про їх необґрунтованість.

Можливі порушення податкового законодавства з боку контрагентів Позивача при здійсненні господарських операцій для заниження об'єкту оподаткування, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про відсутність фактичного виконання ТОВ «АРТ СВІТ СТАР» та ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС» своїх обов'язків по договорам та відсутність у Позивача права на податковий кредит з ПДВ.

Позивач вважає, що висновки, викладені у Акті перевірки, базуються на припущеннях і не враховують докази та відомості щодо господарської діяльності Підприємства «ЛІС» у формі ТОВ і відповідно, донарахування податкових зобов'язань та штрафних санкцій є протиправними, безпідставними, не доведеними та такими, що не відповідають фактичним обставинам здійснення підприємством господарської діяльності, первинним документам, які перебувають у Позивача та вимогам чинного законодавства, а тому податкове повідомлення-рішення № від 04.01.2018 року підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 13.02.2018 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження.

22.02.2018 року від представника Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі, зазначивши, що укладені між ТОВ «ЛІС» (код за ) та TOB «АВВА Україна», код за , TOB «АРТ СВІТ СТАР», код за , ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС», код за , договори не опосередковувалися реальним виконанням операції, які становлять предмет договору.

Фактично зазначеними підприємствами здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій з одержання (купівлі) товарів і складено документи всупереч норм частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 р. № 996-XIV (зі змінами та доповненнями) та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідного активу.

Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п'ятою ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу.

Виходячи із зазначеного, оформлені ТОВ «ЛІС» (код за ) та ТОВ "ABBA УКРАЇНА", код за , за період жовтень 2014 року, ТОВ "APT СВІТ СТАР". код за , за період червень 2016 року, ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС», код за , за період липень-серпень 2016 року документи, не можуть за змістом п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України вважатися документами для підтвердження даних податкового обліку і звітності.

Враховуючи викладене, представник Відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

14.03.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив, в які Позивач додатково зазначає, що предметом спору є донарахована сума ПДВ у розмірі 175 950 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 43988,00 грн., та загальна сума - 219938,00 грн. по взаємовідносинам із контрагентами: ТОВ «АРТ СВІТ СТАР», , за період червень 2016 року у сумі 56 282 грн., ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС», код за , за період липень 2016 року - 72 974 грн., серпень 2016 року - 46 694 грн.

Висновки Відповідача в акті перевірки щодо нереальності господарських операцій ТОВ «ЛІС» з контрагентами ТОВ «АРТ СВІТ СТАР» та ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС», безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій з одержання ( купівлі) товарів, які не можуть за змістом п.44.1 .ст.44 Податкового кодексу України вважатися документами для підтвердження даних податкового обліку і звітності та заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 175950 грн., в т.ч. червень 2016 року - 56 282 грн., липень 2016 року - 72 974 грн., серпень 2016 року - 46 694 грн. зроблені без належної оцінки наданих підприємством первинних документів, що свідчить про їх необґрунтованість.

Вищевказані висновки зроблені Відповідачем при проведені перевірки, на підставі податкових інформацій отриманих від інших ДФС.

Позивач зазначає, що придбані товари Позивачем у ТОВ «АРТ СВІТ СТАР» та ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС» були використані в господарській діяльності підприємства. Вказані операції призвели до зміни в структурі активів та зобов'язань. Можливі порушення податкового законодавства з боку контрагентів Позивача при здійсненні господарських операцій для заниження об'єкту оподаткування, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про відсутність фактичного виконання TOB «APT СВІТ СТАР» та TOB «СТЕЙЛ ПЛЮС» своїх обов'язків по договорам та відсутність у Позивача права на податковий кредит з ПДВ.

27.03.2018 року до суду надійшли заперечення Відповідача, в яких він додатково зазначив, що фактичне здійснення господарських операцій ПП «ЛІС» у формі ТОВ, а саме передачі (прийом-передача) товару на складах Продавців(ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС» та TOB «АРТ СВІТ СТАР») згідно договорів № 4/16 від 01.07.2016 та №3/16 від 01.05.2016, передбачає перевезення вантажів зі складу Продавця до складу Покупця.

При перевірці не встановлено факту отримання товару ПП «ЛІС» у формі ТОВ від підприємств - постачальників ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС» та ТОЙ «АРТ СВІТ СТАР», адже до перевірки не були надані документи підтверджуючі вантажно-розвантажувальні роботи, товарно- транспортні накладні(п.2.13 Акту №1669/15-32-14-07/22506208), що підтверджують транспортування товару від постачальників ТОВ «АРТ СВІТ СТАР», ТОВ «Стейл Плюс» на адресу ПП «ЛІС» у формі ТОВ.

Вищеназвані документи до теперішнього часу не були надані Позивачем а ні до суду, а ні до ГУ ДФС. Відсутність таких документів у ПП «ЛІС» у формі ТОВ свідчить про відсутність факту придбання товарів.

Необхідною умовою для відображення операцій у складі податкового кредиту є факт придбання товарів.

Водночас за відсутності факту придбання товарів, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Крім того, Відповідач також зазначив, що факт того, що договори, укладені між Позивачем та його контрагентами не опосередковувалися реальним виконанням операції, які становлять предмет договору, що підтверджується судовим вирок по справі №757/24218/17-к від 1 грудня 2017 року що набрав законної сили 11 січня 2018, яким встановлено, що ТОВ APT СВІТ СТАР надавало послуги підприємствам реального сектору економіки з незаконного переведення безготівкових коштів у готівку, штучного формування валових витрат та податкового кредиту з ПДВ на підставі проведення безтоварних операцій із використанням документів первинного бухгалтерського та податкового обліків.

В судовому засіданні 273.03.2018 року представник Позивача підтримав адміністративний позов у повному обсязі та просив задовольнити його з підстав, викладених в тексті позовної заяви та відповіді на відзив.

В судовому засіданні 27.02.2018 року представник Відповідачів заперечував проти задоволення адміністративного позову та просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених в тексті відзиву та заперечень.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов та заперечення на нього, судом встановлено наступне.

В період з 08.11.2017 по 14.11.2017 року на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області від 30.10.2017 року № 5494 та направлень від 01.11.2017 року № 8414/14-07, № 8413/14-07, згідно із вимогами п.п 20.1.4. п.20.1 ст.20, п.78.1.4 п.78.1. ст.78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-V1 із змінами та доповненнями проведено документальну позапланову виїзну перевірку Підприємства «ЛІС» у формі ТОВ .

За результатами перевірки складено Акт від 21.11.2017 року №1669/15-32-14- 07/22506208 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Підприємства «ЛІС» у формі ТОВ, з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість з платниками податків ТОВ «АВВА Україна», код за за період жовтень 2014 року, TOB «АРТ СВІТ СТАР», , за період червень 2016 року, ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС», код за за період липень-серпень 2016 року» (далі Акт, Акт перевірки), яким встановлено порушення Позивачем п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198, гі.200.2 ст.200 Податкового кодексу України з:д 2 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження додатку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 181 950грн., в т.ч. жовтень 2014 року - 6 000грн., червень 2016 року - 56 282грн.. липень 2016 року - 72 974грн., серпень 2016 року -46 694грн.

Актом перевірки встановлені наступні обставини.

З наявної податкової інформації щодо ТОВ «АВВА Україна» вбачається, що за період декларування ПДВ серпень-листопад 2014 року, вбачається, що неможливо встановити транспортні засоби, якими здійснювалось перевезення ТМЦ, недостатня кількість персоналу для здійснення заявлених фінансово-господарських операцій за вказаний період 2014 року, враховуючи відсутність первинних документів та не надання посадових осіб пояснень, щодо фінансово-господарської діяльності підприємства, неможливо встановити складські приміщення на яких повинні були зберігатися товари, умови договорів в рамках яких повинні були відбуватися поставки ТМЦ, неможливо встановити рух коштів за придбані та реалізовані товари (послуги) та взагалі факт здійснення розрахунків між підприємством, та контрагентами. Згідно аналізу, у TOB «Авва Україна» відсутні об'єкти оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток по операціях з продажу товарів (послуг) підприємствам-покупцям у період серпень - листопад 2014 р. Аналізом баз даних 10В «Авва Україна» не має можливості підтвердити реальність господарських відносин з платниками податків за періоди серпень-листопад 2014р. ТОВ «Авва Україна» здійснювало діяльність спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Вищевказане свідчить про штучне формування податкового кредиту ТОВ «ЛІС» у жовтні 2014 року по ланцюгу постачання від ТОВ «АВВА УКРАЇНА».

Перевіркою не встановлено факту отримання товару ТОВ «ЛІС» від підприємства - постачальника ТОВ «АВВА УКРАЇНА», в зв'язку з чим підтвердити реальність отримання товару по ланцюгу від продавця на адресу ТОВ «ЛІС» за період жовтень 2014 року неможливо.

З наведених підстав Відповідач дійшов висновку, що ТОВ «ЛІС», документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентом-постачальником ТОВ «АВВА УКРАЇНА», їх вид, обсяг та якість за перевіряємий період жовтень 2014 року.

Стосовно взаємовідносин Позивача з TOB «АРТ СВІТ СТАР», Відповідач зазначив, що TOB «АРТ СВІТ СТАР» за податковою адресою не знаходиться, про що складено Акт про неможливість вручення копії наказу на проведення перевірки та ознайомлення з направленням на проведення документальної позапланової виїзної перевірки у зв'язку з зідсутністю ТОВ «АРТ СВІТ СТАР» (код 39784426) та його посадових осіб за податковою адресою від 27.12.2016 № 996/26-15-14-07-03.

З наявної податкової інформації щодо TOB «АРТ СВІТ СТАР» вбачається, що на ТОВ "АРТ СВІТ СТАР оформлятись придбані товари з однією номенклатурою апельсини, мандарини, огірки, перець, помідори свіжі, грейпфрути свіжі, труби, електрочайники сумки жіночі, тощо), а реалізувались товари/послуги інші невідомого походження (послуги перевезення, лак паркетний, будівельно-монтажні роботи, зварювально-монтажні роботи, виконання робіт з монтажу системи вентиляції, тощо).

Генеральною прокуратурою України здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні від 08.08.2015 №0000474 за підозрою ОСОБА_3 в організації вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч.2 ст 28, ч. 2 ст. 205. ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 358 КК України, за підозрою ОСОБА_4 у співвиконанні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч.2 ст 28, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 358 КК України.

Слідством установлено, що ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4, групою осіб у період 2015-2016 років на території Дніпропетровської, Запорізької, Київської, Одеської області та. м. Києва у порушення ст. ст. 81,87,89 Цивільного Кодексу України, ст. ст.55-1, 56, 56, 62 Господарського кодексу України та ст.ст.9, 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» вчинили створення (придбання) низкою підприємств, серед яких наявне ТОВ «АРТ СВІТ СТАР» з метою прикриття незаконної діяльності, повторно внаслідок незаконного формування податкового кредиту з податку на додану вартість та витрат з податку на прибуток підприємствам реального сектору економіки, шляхом підроблення первинних бухгалтерських документів, податкової звітності, вчинене повторно; легалізації коштів отриманих злочинним шляхом, минаючи при цьому систему оподаткування, шляхом документального оформлення, безтоварних операцій з купівлі-продажу товарів, робіт, послуг.

Вищевказане свідчить про штучне формування податкового кредиту ТОВ «ЛІС» у червні 2016 року по ланцюгу постачання від TOB «АРТ СВІТ СТАР».

Перевіркою не встановлено факту отримання товару ТОВ «ЛІС» від підприємства - постачальника ТОВ «АРТ СВІТ СТАР», в зв'язку з чим підтвердити реальність отримання товару по ланцюгу від виконавця на адресу ТОВ «ЛІС» за період червень 2016 року неможливо.

З наведених підстав Відповідач дійшов висновку, що ТОВ «ЛІС», документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентом-постачальником ТОВ «АРТ СВІТ СТАР», їх вид, обсяг та якість за перевіряємий період червень 2016 року.

Стосовно взаємовідносин Позивача з TOB «СТЕЙЛ ПЛЮС», Відповідач зазначив, що до перевірки не надані документи, підтверджуючі отримання товару на складі Продавця та його транспортування, не встановлена адреса складу та реквізити перевізника, транспортні засоби, якими здійснювалось перевезення товару та ін.

З наявної податкової інформації щодо TOB «СТЕЙЛ ПЛЮС» вбачається, що Головним управлінням ДФС у м. Києві отримано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва Гладун Х.А. від 02.12.16 по справі №757/59815/16-к, що винесена у кримінальному провадженні №0000474 від 08.08.2015 щодо проведення документальних позапланових виїзних перевірок підприємств серед яких зазначено TOB «СТЕЙЛ ПЛЮС» з питань правильності нарахування, повноти та своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість і податку на Прибуток підприємства за період з 01.01.2015року по 30.10.2016 року.

З метою вручення наказу від 23.12.16 № 8144 на проведення перевірки здійснено вихід на адресу товариства та встановлено, що ТОВ "СТЕЙЛ ПЛЮС" за податковою адресою не знаходиться.

Наявність трудових ресурсів в охоплених узагальненою податковою інформацією періодах відсутня.

Генеральною прокуратурою України здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні від 08.08.2015 №0000474 за підозрою ОСОБА_3 в організації вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч.2 ст 28, ч. 2 ст. 205. ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 358 КК України, за підозрою ОСОБА_4 у співвиконанні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч.2 ст 28, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 358 КК України.

Слідством установлено, що ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4, групою осіб у період 2015-2016 років на території Дніпропетровської, Запорізької, Київської, Одеської області та. м. Києва у порушення ст. ст. 81,87,89 Цивільного Кодексу України, ст. ст.55-1, 56, 56, 62 Господарського кодексу України та ст.ст.9, 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» вчинили створення (придбання) низкою підприємств, серед яких наявне ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС» з метою прикриття незаконної діяльності, повторно внаслідок незаконного формування податкового кредиту з податку на додану вартість та витрат з податку на прибуток підприємствам реального сектору економіки, шляхом підроблення первинних бухгалтерських документів, податкової звітності, вчинене повторно; легалізації коштів отриманих злочинним шляхом, минаючи при цьому систему оподаткування, шляхом документального оформлення, безтоварних операцій з купівлі-продажу товарів, робіт, послуг.

Проведеним аналізом даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що на ТОВ "СТЕЙЛ ПЛЮС" оформлялось придбання та продаж товарів (кукурудза, насіння соняшника, термохімічні індикатори, арматура, апаратура зв'язку, лампи, мати, кабель, клапани, хімдобрива, радіатори, труби, ноутбуки) і отримання/надання послуг (по підтримці заходів з просування товарів клієнта замовника за допомогою інформування потенційних покупців, забезпечення промірів глибин, інформаційні, обстеження стану телекомунікаційних мереж; організація морських перевезень, організація ТЕО, оренда бурового устаткування, оренда комбінованих риштувань на фасадах, перевірка за несенням служби, послуги з прибирання приміщень, послуга транспортного експедирування по перевезенню вантажів автотранспортом, сортування).

Відповідно, бази даних ІС «Податковий блок», режим «Перегляд результатів співставленим». встановлено розбіжності, які виникли в зв'язку з тим, що ТОВ «Стейл Плюс» не надано декларацію з ПДВ за серпень 2016 року

Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено ТОВ «ЛІС» до податкового кредиту за липень та серпень 2016 року, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість, даним декларації з ПДВ за відповідні періоди.

Вищевказане свідчить про штучне формування податкового кредиту ТОВ «ЛІС» у липні-серпні 2016 року по ланцюгу постачання від ГОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС».

Перевіркою не встановлено факту отримання товару ТОВ «ЛІС» від підприємства - постачальника ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС», в зв'язку з чим підтвердити реальність отримання товару по ланцюгу від виконавця на адресу ТОВ «ЛІС» за період липень-серпень 2016 року неможливо.

З наведених підстав Відповідач зазначає, що ТОВ «ЛІС», документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентом-постачальником, їх вид, обсяг та якість за перевіряємий період липень-серпень 2016 року.

До перевірки не надані товарно-транспортні накладні підтверджуючі транспортування товару від постачальника ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС» на адресу ТОВ «ЛІС», та документи підтверджуючі вантажно-розвантажувальні роботи.

На підставі висновків Акту перевірки Відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 04 січня 2018 року, яким Підприємству «ЛІС» у формі ТОВ, збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 219938,00 грн. (за податковими зобов'язаннями в сумі 175950,00 грн.), та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 43988,00 грн.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, Позивач звернувся до суду.

Проаналізувавши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України №996-XIV від 16.07.1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі накладні, акти здачі - приймання робіт, надання послуг тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Згідно п. 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 201 ПК України визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товару (послуг). Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тобто, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість повинен бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Надаючи оцінку обставинам викладеним в Акті перевірки суд вважає за необхідне зазначити, що Відповідачем встановлено, що, серед іншого ТОВ «ЛІС», документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентом-постачальником ТОВ «АВВА УКРАЇНА», їх вид, обсяг та якість за перевіряємий період жовтень 2014 року.

Відповідно до п. 102.1 ст.102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 44.3 ст. 44 ПК України, платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

З наведених підстав суд погоджується з твердження Позивача стосовно того, що період взаємовідносин, які виникли між ТОВ «ЛІС» та TOB «АВВА Україна», відповідно до вимог п. 102.1 ст.102 Податкового кодексу України (жовтень 2014 року), на день складання акту перевірки підпадає під визначення строку давності 1095 днів, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації з ПДВ.

Однак при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 04 січня 2018 року, яким Підприємству «ЛІС» у формі ТОВ, збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 219938,00 грн. (за податковими зобов'язаннями в сумі 175950,00 грн.), та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 43988,00 грн., Відповідачем не враховано період взаємовідносин, які виникли між ТОВ «ЛІС» та TOB «АВВА Україна», відповідно до вимог п. 102.1 ст.102 Податкового кодексу України (жовтень 2014 року)

Суд погоджується з зазначеними обставинами, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне надати оцінку правомірності дій та рішень Відповідача в частині висновків щодо заниження Позивачем податку на додану вартість який підлягає сплаті до бюджету при взаємовідносинах з ТОВ «АРТ СВІТ СТАР» та ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС».

Дослідивши реальність та фактичність господарських операцій Підприємства «ЛІС» у формі ТОВ з ТОВ «АРТ СВІТ СТАР» та ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС», їх відповідність діючому законодавству, а також правомірність формування Позивачем податкового кредиту з ПДВ, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що при здійсненні фінансово-господарської діяльності ТОВ «ЛІС» (Покупець) укладено договір № 3/16 від 01.06.2016 року із ТОВ «АРТ СВІТ СТАР» (Продавець) відповідно до п.1 якого Продавець зобов'язується поставити, а Покупець прийняти і оплатити товар: відповідно до п.п.1.1 п.1 - найменування товару: пиломатеріали із дерева, п.п. 1.2.п. 1 передбачено - одиниця вимірювання: м. куб. Пунктом 2 договору передбачені умови поставки і розрахунки, а саме: п.п.2.1. - прийом - передача товару здійснюється на складі «Покупця», п.п.2.2. - асортимент кожної партії, ціна і строки поставки - по взаємній домовленості сторін, п.п.2.3. передбачено - «Покупець» оплачує товар на протязі 1 календарного місяця з моменту виставлення рахунку-фактури; п.п.2.4 визначено - на кожну партію товару «Продавець» надає такі документи: - рахунок - фактуру, видаткову накладну, податкову накладну, копії сертифіката якості, чи документ, який завіряє його, п.п. 2.6 - вигрузка продукції в місцях прийомки-передачі товару здійснюється силами «Покупця» і за його рахунок

У відповідності з вищевказаним договором ТОВ «ЛІС» придбало товар, а ТОВ «АРТ СВІТ СТАР» поставило товар у червні 2016 року на загальну суму 337691,39 грн. (у т.ч. ПДВ - 56281,90 грн.) що підтверджують наступні первинні бухгалтерські документи: рахунки-фактури, видаткові накладні, податкові накладні (т. 1 а.с. 105-122).

На підтвердження оплати поставки товару ТОВ «ЛІС», надано платіжні доручення (т. 1 а.с. 128-131).

Відповідно до договору від 07.06.2016 року № б/н частка боргу за поставлений товар ТОВ «АРТ СВІТ СТАР» переведена на нового кредитора - ТОВ «ДРІМ ЄВРО ТРЕЙД», , у розмірі 18199,61 грн. (т. 1 а.с. 104).

Судом встановлено, що при здійсненні фінансово-господарської діяльності ТОВ «ЛІС» (Покупець) укладено договір № 4/16 від 01.07.2016 року із ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС» (Продавець) відповідно до п.п.1.1 п.1 якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору. Відповідно до п.п.1.2 п.1 - найменування товару: пиломатеріали, п.п.2.1 п.2 передбачено - одиниця виміру кількості товару: м куб., п.п.2.2с п.2 - кількість товару дорівнює сумі всіх поставок, п.п.3.1. п. 3 - ціна товару: відповідно до виставлених рахунків, п.п.3.2. п. 3 - загальна вартість партії товару відповідно до виставлених рахунків, п.п.6.1. п.6 - передача ( прийом-передача) товару здійснюється на складі Продавця, п.п.6.2 п.6 - приймання товару по кількості та якості здійснюється сторонами в порядку, що встановлений чинним законодавством на момент передачі товару.

У відповідності з вищевказаним договором ТОВ «ЛІС» придбало товар, а ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС» поставило товар у липні 2016 року на загальну суму 437843,25 грн. ( у т.ч. ПДВ - 72 973,88 грн.) та у серпні 2016 року на загальну суму 280163,33 грн. ( у т.ч. ПДВ - 46693,89 грн.), що підтверджують наступні первинні бухгалтерські документи: рахунки-фактури, видаткові накладні, податкові накладні (т. 1 а.с. 145-176).

На підтвердження оплати поставки товару ТОВ «ЛІС», надано платіжні доручення (т. 1 а.с. 177-182).

Відповідно до договору від 08.08.2016 року № 5/16 частка боргу за поставлений товар ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС» переведена на нового кредитора - ТОВ «ЄВРОПА- ТРЕЙДІНГ ГРУП», у розмірі 150000 грн. (т. 1 а.с. 144).

Відповідно до договору від 10.08.2016 року № 6/16 частка боргу за поставлений товар ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС» переведена на нового кредитора - ТОВ «Майбутнє Одеси», у розмірі 180000 грн. (т. 1 а.с. 143).

Відповідно до договору від 15.08.2016 року № 7/16 частка боргу за поставлений товар ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС» переведена на нового кредитора - ТОВ «Майбутнє Одеси», у розмірі 138055,36 грн. (т. 1 а.с. 142).

Вищезазначені договори TOB «ЛІС» укладено в письмовій формі, підписані посадовими особами підприємств та скріплені печатками, що підтверджує, що сторони договору діяли виключно для досягнення економічних результатів та з метою отримання прибутків

Суд зазначає, що досліджені під час розгляду справи первинні документи по господарським операціям ТОВ «ЛІС» з контрагентами ТОВ «АРТ СВІТ СТАР» та ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС» не дають підстав для висновку про нездійснення спірних операцій.

Податкові накладні, виписані контрагентами Позивача за формою та змістом складені відповідно до вимог ст. 201 ПК України, є належною підставою для формування Позивачем податкового кредиту.

Відповідачем не доведено факту, що товари у вищевказаних контрагентів не пов'язані з господарською діяльністю ТОВ «ЛІС», не спростовано надання Позивачем до перевірки первинних документів, на підтвердження правомірності формування податкового кредиту. Відповідачем також не спростовано належними та допустимими доказами того, що придбання будівельних робіт здійснювалось ТОВ «ЛІС» з метою отримання доходу та вказані операції спричинили реальні зміни майнового стану суб'єкта господарської діяльності.

Окремі недоліки в оформлені первинних документів не спростовують наявність у підприємства відповідних господарських операцій. Відсутність окремих реквізитів первинних документів не свідчить про їх дефектність.

Аналогічного висновку дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 17.02.2015 року по справі № К/800/56294.

Крім того, суд зазначає, що товарно-транспортні накладні не є документом, який підтверджує факт придбання товарів, а відсутність товарно-транспортних накладних не можуть стверджувати про відсутність реальних господарських операцій та придбання товарів.

Стосовно наявної податкової інформації відносно TOB «АРТ СВІТ СТАР» ТОВ «СТЕЙЛ ПЛЮС» та їх контрагентів суд зазначає наступне.

Зі змісту Акту перевірки вбачається, що надаючи оцінку правовідносинам Позивача з контрагентами, Відповідач, як на підстави відсутності реальності господарських операцій, серед іншого, посилається на ті обставини, що контрагенти Позивача не мають основних засобів, трудових ресурсів тощо. Крім того відносно контрагентів порушено кримінальні провадження та наявний вирок суду.

Суд зазначає, що сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб'єктів, в рамках кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених Позивачем та його контрагентами. Крім того, за фактом ухилення від сплати податків у великих розмірах службовими особами ТОВ «ЛІС», про наявність кримінальних справ, чи тим більше наявність вироків, за фактом фіктивного підприємництва, що має безпосереднє значення для надання висновку, щодо діяльності господарюючих суб'єктів, а ні щодо Позивача ні щодо його контрагентів надано не було. Окрім того, суд також зауважив, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб'єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Такий висновок викладений колегією суддів КАС/ВС у Постанові від 27.03.2018 (№ К/9901/1349/17) 816/809/17

Крім того, стосовно контрагента ТОВ «АРТ СВІТ СТАР» Відповідачем до суду було надано копію вироку по справі №757/24218/17-к від 1 грудня 2017 року що набрав законної сили 11 січня 2018, яким встановлено, що ТОВ APT СВІТ СТАР надавало послуги підприємствам реального сектору економіки з незаконного переведення безготівкових коштів у готівку, штучного формування валових витрат та податкового кредиту з ПДВ на підставі проведення безтоварних операцій із використанням документів первинного бухгалтерського та податкового обліків.

Суд зазначає, що вказана обставина не є безумовною підставою для висновку про порушення Позивачем податкового законодавства, оскільки норма частини четвертої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України поширюється лише на особу, щодо якої постановлено відповідний вирок або прийнято постанову. Тому обов'язковими є лише обставини щодо безпосередньо цієї особи (засудженого (виправданого) або притягнутого (не притягнутого) до відповідальності), а не щодо інших осіб.

Аналогічного висновку дійшов Вищий адміністративний суд України в рішенні від 06.12.2017 року (№К/800/6508/17).

Якщо контрагент ТОВ «ЛІС» не виконав свого зобов'язання зі сплати ПДВ, податку на прибуток до бюджету, настає відповідальність та відповідні негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ та віднесення витрат по взаємовідносинам з таким контрагентом до складу витрат у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту та своїх витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09.09.2008 року по справі за № 21-500во08.

Вищий адміністративний суд України в інформаційному листі № 1112/11/13-10 від 20 липня 2010 року «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» зазначив, що для встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість встановленню та перевірці, зокрема підлягають фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-то: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

При цьому, в листі «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» № 742/11/13-11 від 02.06.2011 р. Вищий адміністративний суд України зазначив, що відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Відповідачем в акті перевірки не наведено факти, які б безспірно підтверджували недобросовісність саме ТОВ «ЛІС», як платника податків та/або свідчили про його обізнаність щодо протиправного характеру діяльності своїх контрагентів.

При цьому, слід зазначити, що податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб. Така правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України у постанові від 10.09.2014 року по справі № 2а-13207/12/2670.

Також, слід зазначити, що обставини, зазначені у акті перевірки відносно контрагентів ТОВ «ЛІС», не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Такої ж думки дотримується і Вищий адміністративний суд України в своїй ухвалі від 17.02.2015 року (К/800/55977/14).

При цьому суд зазначає, що при вирішення податкових спорів, суд виходить із презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Подання платником податку до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Слід зазначити, що недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, водночас такі докази податковим органом в акті перевірки не наведено та реальність виконання господарських операцій не спростовано, як і не зазначено жодних належних доказів на підтвердження того, що визначені умовами договорів не виконано.

Крім того, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 13.06.2016 року (№К/800/25461/14) зазначив, що нарахування податків не можуть ґрунтуватись лише на підставі лише даних , які містяться в інформаційних базах податкової, без врахування даних первинних документів. Аналогічна правова позиція викладена і в ухвалі Вищого адміністративного суду від 14.06.2018 року (К/80037663/15).

Чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. ТОВ «ЛІС» не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов'язань, адже, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме: платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій Позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі «БУЛВЕС АД» проти Болгарії» (заява № 3991/03) зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

У рішенні по справі «Інтерсплав проти України» (заява № 803/02) Європейський Суд з прав людини зазначив, що у разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Суд зазначає, що враховуючи помилковість та недоведеність висновків акта перевірки підстави для збільшення ТОВ «ЛІС» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість відсутні.

З наведених підстав суд дійшов висновку що податкове повідомлення-рішення № від 04 січня 2018 року, яким Підприємству «ЛІС» у формі ТОВ, збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 219938,00 грн. (за податковими зобов'язаннями в сумі 175950,00 грн.), та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 43988,00 грн. належить до скасування.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 3299,08 грн.

У зв'язку з частковим задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з Відповідача на користь Позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі по 3299,08 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Підприємства "Ліс" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, 58-в, ) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 04.01.2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) на користь Підприємства "Ліс" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, 58-в, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3299 (три тисячі двісті дев'яносто дев'ять) грн. та 08 копійок.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 02.04.2018 року.

Суддя А.А. Радчук.

.