Справа № 826/23789/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (надалі - позивач/ОСОБА_1) з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у м. Києві (надалі - відповідач/ГТУЮ у м. Києві), в якому просить суд:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення заступника начальника управління фінансового та матеріально технічного забезпечення ОСОБА_2, від 18.09.2015 року про відмову у виплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період часу з 23 січня 2015 року по 02 липня 2015 року;
2. Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1, середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 23 січня 2015 року по 02 липня 2015 року;
3. Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі п'яти тисяч гривень.
19.04.2016 р. Окружним адміністративним судом м. Києва у даній адміністративній справі було видано виконавчий лист.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.05.2017 року задоволено заяву ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання судового рішення. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017 року задоволено апеляційну скаргу ГТУЮ у м. Києві та скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.05.2017, оскільки вирішення конкретної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з відповідача, має розглядатись в порядку винесення додаткового судового рішення у адміністративній справі.
Так, через відділ документального обігу та контролю суду до судді Окружного адміністративного суду м. Києва Качура І.А. від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, в якому останній просить суд:
- винести додаткове судове рішення, яким стягнути з Головного територіального управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 23.01.2015 р. по 02.07.2015 р. у розмірі 18 239,04 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.10.2017 р. заяву позивача про винесення додаткового судового рішення призначено до судового розгляду.
В судове засідання позивачка не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи була належним чином повідомлена.
Частиною 2 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України, яка діяла на момент проведення судового засідання), встановлено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
Враховуючи вищезазначене, судом було ухвалено про розгляд поданої заяви в порядку письмового провадження.
Починаючи з 15.12.2017 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».
Судом враховано вимоги пункту 10 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, яким установлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Між тим, згідно положень частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно ч.3 ст.252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю в Україні при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Середній заробіток працівника згідно з частиною першою статті 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, закріпленими у порядку.
Із пункту 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі по тексту - Порядок), вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.
Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).
Відповідно до абзацу третього пункту 8 Порядку середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14 січня 2014 року №21-395а13.
Відповідно до наявної в матеріалах справи відомості за видами оплат середня заробітна плата позивача за останні 2 календарні місяці роботи складає 3 715,38 грн., а середньоденна заробітна плата - 168,88 грн.
Виходячи із поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня звільнення та до винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, в даному випадку з 23.01.2015 р. по 02.07.2015 р., що становить 108 робочих днів.
Таким чином, сума середнього заробітку, що підлягає виплаті ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за період з 23.01.2015 р. по 02.07.2015 р. становить 18 239,04 грн. (168,88 грн. х 108 р.д.).
Отже, розглянувши подану заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку, що позивачкою обґрунтовано підстави за якими вона звернулася до суду із заявою про винесення додаткового судового рішення
Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що судом під час винесення судового рішення не було вказано розміру суми середнього заробітку, яка підлягає стягненню, тобто суд фактично вирішив питання про право, однак не визначив способу виконання судового рішення, суд приходить до висновку щодо необхідності винесення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про стягнення з відповідача суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Керуючись ст.ст.246, 252 КАС України, суд -
Стягнути з Головного територіального управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 23.01.2015 р. по 02.07.2015 р. у розмірі 18 239,04 грн.
Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Суддя І.А. Качур