Справа № 809/512/18
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"02" квітня 2018 р. Справа № 809/512/18

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., розглянувши матеріали адміністративного позову першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Калина ІФ" ЛТД про стягнення заборгованості в сумі 711 012,43 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Перший заступник керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області звернувся в суд з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Калина ІФ" ЛТД про стягнення заборгованості в сумі 711 012,43 грн.

26.03.2018 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду позовну заяву першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Калина ІФ" ЛТД про стягнення заборгованості в сумі 711 012,43 грн. залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання (долучення) оформлених відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України усіх наявних доказів, на підтвердження обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, розрахунку пені, яка нарахована відповідачу, а також доказів, які підтвердять обґрунтованість та підставність права на звернення першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури в інтересах держави до адміністративного суду з даними позовними вимогами.

Ухвалою про залишення позовної заяви без руху від 26.03.2018 також роз'яснено позивачу, що в разі не усунення недоліків у вищезазначений строк позовна заява буде повернена.

30.03.2018 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду Перший заступник керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 26.03.2018 подав лист-заяву від 29.03.2018 за № 67-589вих-18, в якій зазначив, що територіальні органи Державної фіскальної служби з січня 2018 року не вживають належних заходів, спрямованих на стягнення вищевказаного податкового боргу, що утворився внаслідок несплати самостійно задекларованих сум по податку на додану вартість згідно податкових декларацій № від 22.01.2018 та № від 20.02.2018, що в свою чергу призвело до ненадходження до державного бюджету 711 012,43 грн. Вказав, що органи Державної фіскальної служби неналежно здійснюють надані законом повноваження, що виражається у зволіканні у вжитті наданих законом повноважень Державною фіскальною службою при стягненні вказаної суми з ТОВ Фірма «Калина ІФ» ЛТД, наслідком якої є утворення даної заборгованості та її нарощування.

До вказаного листа-заяви від 29.03.2018 за № 67-589вих-18 перший заступник керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури долучив розрахунок пені по податку на додану вартість по ТзОВ фірма «Калина ІФ» ЛТД, завірені копії податкових декларацій № від 22.01.2018 та № від 20.02.2018, корінця податкової вимоги від 29.06.2017, повідомлення про вручення та квитанції.

Суд, розглянувши вказану заяву першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури від 29.03.2018 за № 67-589вих-18 та долучені до неї документи, зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов'язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Нарахування пені визначається за правилами ст.129 Податкового кодексу України.

Так, згідно п. 129.1.3. ст. 129 ПК України, нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання.

Відповідно до п. 129.4 ст. 129 ПК України, на суми грошового зобов'язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Беручи до уваги вказані норми, суд не може взяти до уваги розрахунок пені по податку на додану вартість по ТзОВ фірма «Калина ІФ» ЛТД, який додано до заяви від 29.03.2018 за № 67-589вих-18, оскільки в ньому не зазначено ні кількість днів прострочення сплати зобов'язання, ні день, з якого починається нарахування пені та розмір пені кажен прострочений день.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема: чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; чи має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Цією ж статтею передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження в адміністративній справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини третьої статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України, юридична особа, суб'єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Частиною першою статті 59 цього Кодексу передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, такими документами як довіреністю фізичної або юридичної особи.

Цією ж статтею передбачено, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи (частина шоста статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, сторона у справі має право на звернення до суду самостійно або через свого представника лише на підставі документу, що посвідчує його повноваження у визначеному законом порядку.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позовна заява підписана ОСОБА_1 як першим заступником керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури. Ним же підписана і заява від 29.03.2018 за № 67-589вих-18. Окрім того, дана заява від 29.03.2018 за № 67-589вих-18 подана ОСОБА_1 як першим заступником керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури, виконана на бланку Калуської місцевої прокуратури.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження посади ОСОБА_1, а також повноважень, визначених законодавством (належним чином засвідчені копії таких документів як: наказ про призначення, наказ про покладення обов`язків, службове посвідчення прокурора тощо), до позовної заяви не приєднано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція висловлена судом касаційної інстанції, зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 31.01.2018 в адміністративній справі № 551/306/17.

Суд звертає увагу на те, що ухвалою від 26.03.2018 суд зобов'язав першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури надати докази, які підтвердять обґрунтованість та підставність його права на звернення в інтересах держави до адміністративного суду з даними позовними вимогами.

Так, є незрозумілим твердження першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури в листі-заяві від 29.03.2018 за № 67-589вих-18 про те, що ГУ ДФС в Івано-Франківській області, як орган державної влади, на який чинним законодавством покладено обов'язок управління у сфері містобудівної діяльності, належним чином не здійснював свої обов'язки та не вживав достатніх заходів щодо стягнення податкової заборгованості з відповідача в сумі 711 012,43 грн., що і слугувало підставою для звернення з даним адміністративним позовом першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури в інтересах ГУ ДФС в Івано-Франківській області.

Суд також зазначає, що доказів про те, коли перший заступник керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури дізнався про те, що органи Державної фіскальної служби неналежно здійснюють надані законом повноваження, що виражається у зволіканні у вжитті наданих законом повноважень Державною фіскальною службою при стягненні вказаної суми з ТОВ Фірма «Калина ІФ» ЛТД, та яким чином йому стало відомо про утворення даної заборгованості відповідача, суду першим заступник керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури не надано.

Щодо посилань першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури на те, що статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» йому надано право представляти суб'єкта владних повноважень, в даному випадку Головне управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області, суд звертає увагу, що аналіз вказаної статті свідчить про те, що таке право прокурор повинен підтвердити та обґрунтувати, а суд на основі доказів має підтвердити підстави для представництва.

В даному випадку першим заступником керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури не підтверджено його право на представлення інтересів держави, а саме Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області.

На підставі вище наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем не виконано ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху від 26.03.2018 в повному обсязі, а також позовну заяву підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин, суд дійшов висновку про повернення першому заступнику керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури позовної заяви з усіма доданими до неї матеріалами.

Частиною 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі наведеного, керуючись ст. 55, 59, 169, 171, 241-243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Калина ІФ" ЛТД про стягнення заборгованості в сумі 711 012,43 грн. - повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня складення ухвали безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені частиною 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кафарський В.В.