Справа № 826/4984/18
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

29 березня 2018 року м. Київ № 826/4984/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом

Державного підприємства "Державний медичний центр сертифікації" МОЗ України

до

Національного агентства з акредитації України

про

визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Державне підприємство "Державний медичний центр сертифікації" МОЗ України з позовом до Національного агентства з акредитації України, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства з акредитації України від 23.03.2018 про скасування з 23.03.2018 атестата про акредитацію ООВ №10188 ( дійсний до 10.02.2019) - Державного підприємства "Державний медичний центр сертифікації" МОЗ України, зобов'язати Національне агентство з акредитації України внести до реєстру інформацію про скасування рішення від 23.03.2018 про скасування з 23.03.2018 атестата про акредитацію ООВ №10188 ( дійсний до 10.02.2019) - Державного підприємства "Державний медичний центр сертифікації" МОЗ України.

Разом з позовною заявою, позивач подав заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення дії рішення від 23.03.2018 про скасування з 23.03.2018 атестата про акредитацію ООВ №10188 (дійсний до 10.02.2019) - Державного підприємства "Державний медичний центр сертифікації" МОЗ України до набрання законної сили рішення по справі.

В заяві міститься посилання на очевидну протиправність, яка полягає у тому, що воно прийняте не на підставі, та не у спосіб, що визначені законодавством України та з порушенням права особи на участь у процесі прийняття рішення, окрім того, позбавлення акредитації зупинить виконання міжнародних контрактів.

Дослідивши матеріали справи, виходячи зі змісту заяви та системного аналізу положень чинного законодавства України, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти

Слід зазначити, що забезпечення адміністративного позову – це вжиття судом, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, перевіривши зазначені в заяві позивача про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з'ясованим судом обставинам, а також оцінивши докази, подані позивачем разом із заявою, суд прийшов до висновку про необґрунтованість заяви та про відсутність підстав для її задоволення, оскільки судом не встановлено, а позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення у спосіб, визначений у заяві, буде фактичним вирішенням справи по суті, оскільки дослідити правомірність рішення Національного агентства з акредитації України від 23.03.2018 можливо лише у судовому засіданні по справі.

Крім того, суд зазначає, що заявник не подав суду належні докази, що підтверджують очевидну протиправність оспорюваного рішення, а відтак не можливо з'ясувати фактичні обставини, з якими пов'язується застосування заходу забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 77, 150, 151,154,241-243,248, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державному підприємству "Державний медичний центр сертифікації" в задоволенні заяви про забезпечення позову.

2. Ухвалу направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур