Справа № 813/557/18
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2018-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 813/557/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2018 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобовязання вчинити дії, -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплачувати з 01.01.2016 року пенсію за вислугу років позивачу, відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишнім працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей № 900-VIII від 23.12.2015 року, статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ, на підставі довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 06.05.2017 року № 91-18160, виходячи із зазначеного у ній розміру грошового забезпечення, а також виплати йому недоотриманої різниці, що виникла після перерахунку пенсії, з 01.01.2016 року.

Також позивач просив встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, шляхом зобовязання відповідача подати до суду у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про його виконання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ України з 21.03.2005 року та отримує щомісячну пенсію за вислугу років, в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач вважає, що законодавством йому гарантовано право на перерахунок пенсії у звязку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за вказаним Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» встановлено грошове забезпечення поліцейських, яке за своїми складовими є ідентичним складовим грошового забезпечення колишніх працівників міліції, але за розміром більшим.

06.05.2017 року Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України у Львівській області підготувала та скерувала відповідачу довідку № 91-18160 про грошове забезпечення для перерахунку пенсії позивачу, з урахуванням грошового забезпечення поліцейських.

05.12.2017 року позивач звернувся з заявою про перерахунок пенсії до відповідача.

Однак листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 02.01.2018 року за № 3729/С-20/12.03 позивачу надано відповідь, що перерахунок пенсії буде проведено після виділення додаткових коштів з Державного бюджету України, копію рішення про такий перерахунок надати немає можливості.

На переконання позивача, відповідач йому відмовив у перерахунку та виплаті його пенсії у новому розмірі, з покликанням на здійснення перерахунку лише після одержання додаткових коштів, при цьому, коли такі кошти надійдуть, дата перерахунку та виплати такої, позивачу не повідомлено.

На переконання позивача, збільшення грошового забезпечення поліцейських, яке за своїми складовими є ідентичним складовим грошового забезпечення колишніх працівників міліції, але за розміром більшим, є безумовною підставою для перерахунку пенсії ОСОБА_2, як колишньому працівнику міліції. Всупереч викладеному, відповідачем не здійснено вказаного перерахунку та у його проведенні відмовлено, що зумовило звернення позивача із цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 12.02.2018 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

12.02.2018 року провадження у даній справі зупинено до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № Пз/9901/8/18 (№820/6514/17) за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити дії.

26.02.2018 року позивачу відмовлено у поновленні провадження у справі.

Ухвалою суду від 30.03.2018 року поновлено провадження у справі.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

06.03.2018 року за вх. № 6054 на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву від 08.02.2018 року. Відповідач з позовними вимогами не погоджується. Зазначив, що при зміні грошового забезпечення військовослужбовців чинним законодавством передбачено проведення масового перерахунку всіх пенсій військовослужбовців (без подання заяви особою про перерахунок пенсії), а не індивідуально по окремих особах. Вказує, що на виконання листа Пенсійного фонду України від 28.03.2017 року № 9493/02-23 відповідачем, листом від 07.04.2017 року № 3912/03-31, скеровано списки осіб до ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області для надання довідок про грошове забезпечення, необхідних для перерахунку пенсії з врахування вимог Постанови КМ України № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 року та отримано довідку від 06.05.2017 року № 91-18160 про грошове забезпечення для перерахунку пенсії позивачу. Відповідач вважає, що таким чином ним виконано вимоги чинного законодавства щодо перерахунку пенсій колишнім міліціонерам.

Відповідач у відзиві також вказує, що кошти для перерахунку пенсій в бюджеті Пенсійного фонду відсутні, однак для забезпечення проведення перерахунку пенсій Пенсійним фондом України сформовано потребу в бюджетних коштах, необхідних для проведення перерахунку пенсій, та направлено до Міністерства соціальної політики України. Оскільки позивач звертався до відповідача із заявою, відповідь на яку надано листом від 02.01.2018 року, відповідно до Закону України «Про звернення громадян», то рішення про відмову у перерахунку пенсії відповідачем не приймалося, а підстави зобовязувати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача відсутні. Вимога про встановлення судового контролю за судовим рішенням є безпідставною, оскільки вказане є правом, а не обовязком суду. Щодо судових витрат відповідачем зазначено, що сплата судового збору чи судових витрат, понесених іншою стороною, може створити перешкоди у виконанні основного зобовязання відповідача виплату пенсій. Крім того, повідомив, що постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року врегульовано перерахунок з 01.01.2016 року та виплату перерахованої пенсії відповідній категорії пенсіонерів. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

На підставі ст. 262 Кодексу адміністративного суудочиснтва розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

Суд розглянув матеріали позовної заяви та відзиву, дослідив подані сторонами письмові докази, встановив таке.

Позивач, ОСОБА_2, згідно з посвідченням № 91/18160 від 30.05.2006 року, є пенсіонером органів внутрішніх справ України. Пенсія позивачу призначена з 21.03.2005 року за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ».

06.05.2017 року Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України у Львівській області підготувала та скерувала Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області довідку № 91-18160 про грошове забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_2, з урахуванням грошового забезпечення поліцейських.

05.12.2017 року позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій просив здійснити перерахунок пенсії, яка призначена йому за вислугою років, з дати виникнення права на перерахунок, тобто з 01.01.2016 року, відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії на його імя, яка була виготовлена ліквідаційною комісією ГУ МВС у Львівській області та направлена до ГУ ПФ України у Львівській області; надати йому завірену копію рішення ГУ ПФ України у Львівській області про прийняття рішення по суті вказаного питання; надати звірену копію довідки, яка була виготовлена Ліквідаційною комісією ГУ МВС у Львівській області та направлена до ГУ ПФ України у Львівській області.

Листом від 02.01.2018 року за № 3729/С-20/12.03-6 ГУ ПФ України у Львівській області позивачу надано відповідь про те, що перерахунок пенсії буде проведено після виділення додаткових коштів з Державного бюджету України, копію рішення про такий перерахунок надати немає можливості; скеровано копію довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС у Львівській області № 91-18160 від 06.05.2017 року.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі.

Суд, згідно ч. 4 ст. 9 КАС України, вживає визначені законом заходи, необхідні для зясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази суду надають, відповідно до ч. 3 ст. 77 КАС України, учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Спірні правовідносини, з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 10.12.2013 (Справа № 21-348а13), від 17.12.2013 (Справа № 21-445а13), від 01.07.2014 (Справа № 21-244а14), регулюються нормативно-правовими актами чинними станом на момент виникнення права позивача на перерахунок пенсії 01.01.2016.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900-VIII від 23.12.2015 року внесено доповнення до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (надалі Закон № 2262-ХІІ), а саме, статтю 63 доповнено новою частиною такого змісту: «Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських».

Відповідно до ч. 16 ст. 43 Закону № 2262-XII у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Згідно з ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у звязку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у звязку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою ст. 51 цього Закону.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення субєкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 року (надалі Постанова № 988), яка набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом України від 02.07.2015 року № 580-VII «Про Національну поліцію» (надалі Закон № 580-VII), встановлено грошове забезпечення поліцейських, яке складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премій та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до абз. 2 п. 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VII за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Отже, на законодавчому рівні закріплено рівність соціальних гарантій колишніх працівників міліції та працівників поліції.

Пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (ст. 102 Закону № 580-VII).

Відтак, збільшення грошового забезпечення поліцейських, яке за своїми складовими є ідентичне складовим грошового забезпечення колишніх працівників міліції, але за розміром більшим, є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача, як колишнього працівника міліції.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ, визначено постановою Кабінету Міністрів України № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393» від 13.02.2008 року (далі Порядок № 45).

Пунктом 1 Порядку № 45 передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінету Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у звязку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 (надалі Порядок № 3-1).

Відповідно до п. 23 Порядку № 3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Згідно з п. 24 Порядку № 3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону уповноважені структурні підрозділи зобовязані у пятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у звязку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом пяти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в пятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Водночас, абз. 1 п. 4 Порядку № 3-1 встановлено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності його законним представником за місцем його проживання.

Отже, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у постановах від 22.04.2014 року та від 13.07.2016 року (справа № 21-484а13, справа № 638/2700/14-а).

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 8, ч. 2 ст. 19 Основного Закону України).

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою в Конституції України виокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави (рішення від 20.03.2002 року № 5-рп/2002, від 17.03.2004 року № 7-рп/2004).

Так, у рішенні від 06.07.1999 року № 8-рп/99, у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист» (справа про ветеранів органів внутрішніх справ), Конституційний Суд України прямо зазначив, що служба в органах внутрішніх справ має ряд специфічних властивостей (служба в правоохоронних органах держави повязана з ризиком для життя і здоровя, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей), що повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексом організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або у відставку.

Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України у рішеннях: від 22.09.2005 року № 5-рп/2005, від 29.06.2010 року № 17-рп/2010, від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 та від 11.10.2011 року № 10-рп/2011).

Крім того, аналіз прецедентної практики Європейського суду з прав людини дає підстави для формування позиції, що при вирішенні питань щодо порушення державами учасницями Ради Європи положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї велика увага акцентується на дотриманні державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захисту прав людини через призму цього принципу.

Зокрема, у справах «ОСОБА_4 Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» та «Федоренко проти України» Європейський суд з прав людини констатував, що відповідно до прецедентного права органів, які діють на підставі конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Тобто, Європейський суд з прав людини зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та сформував позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

При цьому, суд враховує при розгляді даної справи практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Кечко проти України», «Ромашов проти України», «Шевченко проти України» зауважив, що реалізація особою права, яке повязано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органів державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань, є безпідставними. Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

Враховуючи викладене та з урахуванням факту встановлення судом наявності у ОСОБА_2 права на перерахунок пенсії з 01.01.2016 року, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення його позовних вимог в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплатити з 01.01.2016 року основний розмір пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» № 900-VІІІ від 23.12.2015 року, ст.ст. 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ (в редакції на день виникнення права на перерахунок), постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», на підставі довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 05.05.2017 року за № 91-18160, виходячи із зазначеного у ній розміру грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом за результатами розгляду зразкової справи в рішенні від 15.02.2018 року у справі № 820/6514/17 (Пз/9901/8/18) та відповідно до ч. 3 ст. 291 Кодексу адміністративного судочинства України має враховуватись судом при вирішенні вказаного спору.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що він позбавлений можливості здійснити перерахунок пенсії позивача з огляду на відсутність відповідного бюджетного фінансування, та такий перерахунок буде здійснено після виділення відповідних коштів із Державного бюджету.

Однак, суд вважає вказані доводи необґрунтованими, відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для не перерахунку пенсії та відмові у її виплаті позивачу, а також жодним чином не впливає на обовязок державного органу виконувати свої зобовязання.

Аналогічна правова позиція наведена в рішеннях Вищого адміністративного суду України від 14.09.2017 року у справі № К/800/30438/17 (№344/81/17), від 13.05.2017 року у справі № К/800/8393/17 (№ 711/9316/16).

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, то суд вважає, що в його задоволенні слід відмовити, оскільки в розумінні ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України зобовязання субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обовязком. Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що рішення суду виконане не буде.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач станом на час звернення до суду з даним позовом був звільнений від їх сплати в установленому порядку, а ст.139 КАС України не передбачено їх стягнення в цьому випадку.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 263 пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (м. Львів, вул. Митрополита Андрея 10, ) здійснити ОСОБА_2 (79015, м. Львів, вул. Окуневського, 3/165; ідентифікаційний код НОМЕР_1) перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, на підставі довідки № 91-00550 від 17.05.2017 року виходячи із зазначеного в ній розміру грошового забезпечення, з 01 січня 2016 року.

3. Судові витрати зі сторін не стягувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 30.03.2018 року.

Суддя Качур Р.П.