Справа № 583/737/18
Суддя: Сидоренко Р. В.
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/737/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Сидоренка Р.В.,

за участю секретаря Зубатової І.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Охтирці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

05 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд скасувати постанову серії ВР №213289 від 25.02.2018 року, винесену поліцейським роти №4 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_2 про застосування відносно позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.; провадження по адміністративній справі у відношення позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Свої вимоги мотивує тим, що 25.02.2018 року близько 14 год. 15 хв. він здійснював рейс за маршрутом Охтирка Суми на автомобілі марки «IVECO 35.12», номерний знак НОМЕР_1. В с. Климентове по вул. Дачна, 2, його зупинив інспектор роти №4 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_2 та виніс відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №213289 про застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. Відповідно до постанови від 25.02.2018 року позивач надавав послуги з перевезення пасажирів за маршрутом Охтирка-Суми на автомобілі скло якого не відповідає вимогам п. 6.8.6 ДСТУ 3649:2010, а саме у правій нижній частині вітрового скла розміщено інформаційну табличку, яка обмежує оглядовість з місця водія, чим порушує п. 31.4.7 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. З винесеною постановою позивач не згоден, оскільки правил дорожнього руху він не порушував, а постанова складалась інспектором без врахування зауважень та пояснень позивача, не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням чинного законодавства щодо її змісту по процедури складання. Зокрема не було будь-якої підготовки до розгляду справи, не оголошено посадової особи, яка розглядає справу, не вирішені клопотання, не досліджені докази, не заслухані особи, які беруть участь у розгляду справи. Відсутні докази на вжиття поліцейським дій щодо надання водію можливості реалізувати свої права. Види діяльності, яким займається позивач, а саме регулярне перевезення пасажирів на міжміському маршруті, вимагає наявності зовнішньої інформаційної таблички з найменуванням маршруту руху транспортного засобу, а конструкція автомобіля марки «IVECO 35.12» дозволяє розміщувати інформаційну табличку в правій нижній частині вітрового скла нижче зони огляду водія, тим самим не обмежує оглядовість. Вважає дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення є протиправними, а винесена постанова про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Пояснив також, що інспектором не доведено, що інформаційна табличка, встановлена в нижньому правому куті маршрутки обмежує йому оглядовість та порушує Правила дорожнього руху України. Також зазначив, що відповідальність за порушення ч. 2 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення тягне за собою накладення штрафу від 170 до 245 грн., а не 680 грн., як зазначено в оскаржуваній постанові. Вважає, що табличка стоїть на панелі не заважає обзорності, враховуючи те, що він повинен довести інформацію до пасажирів.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням в матеріалах справи.

Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ВР №213289 від 25.02.2018 року, складеної поліцейським роти №4 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_2, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн.

Так, з оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «IVECO 35.12», номерний знак НОМЕР_1, надавав послуги з перевезення пасажирів за маршрутом Охтирка Суми на автомобілі скло якого не відповідає вимогам п. 6.8.6 ДСТУ 3649:2010, а саме у правій нижній частині вітрового скла розмішено інформаційну табличку, яка обмежує оглядовість з місця водія, чим порушує пункт 31.4.7 Правил дорожнього руху України (а.с.3).

Частина 2 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Пункт 31.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, передбачає, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Підпункт 31.4.7. п.31.4. Правил дорожнього руху України, передбачає, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

Згідно примітки до вказаного підпункту, на верхній частині вітрового скла автомобілів і автобусів можуть бути прикріплені прозорі кольорові плівки. Дозволяється застосовувати тоновані стекла (крім дзеркальних), світлопропускання яких відповідає вимогам ГОСТ 5727-88. Дозволяється застосовувати занавіски на бокових вікнах автобусів.

Відповідно до п. 6.8.6 Вимог щодо безпечності технічного стану та методи контролювання ДСТУ 3649:2010, не дозволено розміщувати предмети (за винятком талона про технічний огляд у правій нижній частині вітрового скла та інших документів відповідно до законодавства) або наносити покриття, які обмежують огляд з місця водія, відвертають його увагу, погіршують прозорість скла і можуть спричинити небезпеку травмування учасників дорожнього руху. Примітка 1. У верхній частині вітрового скла дозволено встановлювати смугу прозорої кольорової плівки, ширина якої не перевищує мінімальної відстані між верхні- ми межами вітрового скла і зони його очищення склоочисниками.

Статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, на підтвердження своїх доводів, викладених в позовній заяві позивач надав фотосвітлини із зображенням транспортного засобу на вітровому склі якого, з правої сторони розміщена формаційна табличка про маршрут руху даного транспортного засобу.

Таким чином, аналізуючи вищевказані вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що в даному випадку, в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як на обґрунтування протиправних дій відповідача ОСОБА_1 в позовній заяві посилається також на те, що постанова складалася інспектором без врахування зауважень та пояснень позивача, не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням чинного законодавства щодо її змісту та процедури складання, зокрема ч. 3 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також не було підготовки до розгляду справи, не оголошено посадової особи, яка розглядає справу, не вирішено клопотання, не досліджені докази, не заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Поліцейський не вжив дій щодо надання водію можливості реалізувати свої права.

За змістом ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.2 ст.121 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Крім того, пункт 4 Розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (далі по тексту - Інструкція) визначає, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачає, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Стаття 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, суд критично відносить до тверджень позивача відносно того, що поліцейським під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення не вирішено клопотання, не досліджені докази, не заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, поліцейський не вжив дій щодо надання водію можливості реалізувати свої права, оскільки позивач ні в судовому засіданні, ні в позовній заяві не зазначив які саме клопотання чи докази повинен був врахувати поліцейський та які дії повинен був вчинити.

Крім того, як вбачається зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення від 25.02.2018 року до неї не було додано жодних пояснень чи зауважень з боку ОСОБА_1

Відносно пояснень позивача щодо того, що санкцією ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі від 170 до 245 грн., а не 680 грн., як зазначено у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, у вигляді накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (40х17=680).

З огляду на наведене суд приходить до висновку про те, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 213289 від 25.02.2018 року інспектор роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області ОСОБА_2 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 19, 72-90, 139, 229, 241-246, 286, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом десяти днів із дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Повний текст судового рішення складено 03.04.2018 року.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду ОСОБА_3