Справа № 129/2411/17
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 квітня 2018 р. Справа № 129/2411/17

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара Павла Анатолійовича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 (23700, АДРЕСА_1)

до: Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (23700, Вінницька обл., м. Гайсин, вул. Волонтерів, 17)

про: визнання дій протиправними та зобов'язати провести перерахунок

ВСТАНОВИВ:

01.09.2017 ОСОБА_1 звернулася до Гайсинського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії.

Наявність підстав позову позивач пов'язує з фактом порушення її права на перерахунок пенсії з урахуванням "інших виплат": матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, лікарняні, премії до державних свят, компенсації за невикористані відпустки.

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 04.09.2017 відкрите провадження у справі №129/2411/17.

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 02.02.2018 справу №129/2411/17 передано на розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 28.02.2018 адміністративну справу прийнято до свого провадження, зазначено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Крім того, відповідачу встановлений 15-денний строк з дня отримання даної ухвали для подачі до суду відзиву на позовну заяву в порядку статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

14.03.2018 Гайсинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області подало відзив на позовну заяву за вх. №9675. Згідно з поданими запереченнями у відзиві представник відповідача вважає, що позовні вимоги позивачки є необґрунтованими, відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсійної виплати позивача, оскільки з грудня 2015 року чинним законодавством України не передбачено підстав, порядку реалізації, обовязків Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про державну службу". Зазначено також, що на момент призначення пенсії позивачу, розрахунок пенсійної виплати було проведено відповідного до чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що з 14.07.2006 позивач є пенсіонером по ІІ групі інвалідності внаслідок загального захворювання відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

За заявою від 04.09.2008 здійснено переведення з пенсії по інвалідності із Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по ІІ групі інвалідності відповідно до Закону України "про державну службу".

При обрахунку пенсії пенсійний орган не включив до розміру заробітку "інші витрати" у розмірі 35748,83 грн згідно Довідки №12154 від 04.09.2008 про складові заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи, надану Гайсинською МДПІ до Пенсійного фонду.

Позивач 22.08.2017 звернулась до Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про перерахунок нарахованої пенсії з урахуванням усіх виплат з часу отримання пенсії, а саме з урахуванням "інших виплат": матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, лікарняних, премій до державних свят, компенсацій за невикористані відпустки.

В листі від 30.08.2017 № 1007/09-31/02 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відмову в перерахунку пенсії, зазначивши, що з 01.05.2016 набрав чинності Закон України від 10.12.2015 № 889 "Про державну службу", статтею 90 якого передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообовязкове пенсійне страхування", тому відсутні підстави для перерахунку пенсійної виплати.

Не погодившись з відмовою пенсійного органу, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Визначаючись суті спору, суд виходив з такого.

За змістом ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII "Про державну службу" (далі Закон України "Про державну службу", в редакції чинній на час виходу позивача на пенсію) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 % від суми заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі, розмір пенсії збільшується на один відсоток, але не більше як 90 % заробітку.

З матеріалів справи встановлено, що позивачу при призначенні пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" не були враховані всі складові заробітної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України "Про державну службу" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавку за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частиною 7 ст. 33 Закону України "Про державну службу" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" визначено виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Згідно зі ст. 2 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР "Про оплату праці" та наказу Державного комітету статистики України від 13.01.2004 № 5 "Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати" структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у тому числі компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога, яка надається всім або більшості працівників, та виплати соціального характеру.

Таким чином, матеріальна допомога на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових потреб, лікарняні, премії до державних свят, компенсації за невикористані відпустки, на які нараховувався збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються при обчисленні розміру пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного суду України від 20.02.2012 у справі № 21-430а11, від 14.05.2013 у справі № 21-125а13, від 28.05.2013 у справі № 21-97а13, від 06.11.2013 у справі № 21-350а13.

З довідки від 21.08.2017 № 978, виданої на імя позивача, встановлено, що на всі вказані виплати нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок пенсії позивачу з урахуванням у складі заробітної плати сум матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально побутових потреб, лікарняних, премії до державних свят, компенсацій за невикористані відпустки, на які нараховувався збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються при обчисленні розміру пенсії на підставі довідки від 21.08.2017 № 978 про складові заробітної плати, є протиправними, а тому позов підлягає до задоволення, як такий, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства та не спростований належними та допустимими доказами відповідачем.

Що стосується періоду, з якого позивачу необхідно перерахувати пенсію, то суд зазначає, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється Пенсійним органом на підставі поданої особою, яка звернулась за призначенням (перерахунком) пенсії, довідки про заробітну плату у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" від 31 травня 2000 року № 865.

Статтею 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначені строки призначення (перерахунку) та виплат пенсій.

Так, частиною 4 цієї статті визначено, що перерахунок призначеної пенсії в даному випадку проводиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Частиною 2 статті 122 КАС України встановлено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки позивач звернулась з позовом до суду 01.09.2017, то з урахуванням положення ч. 2 ст.122 КАС України позов підлягає задоволенню у межах строку позовної давності, тобто з 01.03.2017.

Вказаний висновок суду узгоджується з практикою Вінницького апеляційного адміністративного суду (справи №№ 135/316/17, 135/2201/17, 135/221/17, 135/219/17, 135/345/17).

Частинами 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання звіту, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Тобто, питання щодо зобов'язання відповідача подати такий звіт вирішується судом під час постановлення судового рішення.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Водночас, встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов'язком.

Поряд із цим суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконання зазначеного рішення.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Гайсинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії з урахуванням "інших видів" заробітної плати з 01.03.2017.

Зобов'язати Гайсинське обєднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, як державному службовцю, з 01.03.2017 взявши для розрахунку період за останні 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією на підставі довідок Гайсинської МДПІ №12105 від 03.09.2008, №12154 від 04.09.2008 та уточнюючої довідки №978 від 21.08.2017 з урахуванням усіх складових заробітної плати в тому числі: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових потреб, лікарняних, премії до державних свят, компенсацій за невикористані відпустки в розмірі 90 % від суми заробітної плати.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комар Павло Анатолійович