Справа № 802/850/18-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 квітня 2018 р. Справа № 802/850/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - В/ч НОМЕР_1 , відповідач) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити

в с т а н о в и в :

07.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до В/ч НОМЕР_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

На обґрунтування позову зазначив, що 18 грудня 2017 року наказом командира В/ч НОМЕР_1 № 191-рс, його звільнено у запас за пунктом і (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 8 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу. На момент звільнення вислуга років позивача у Збройних Силах України становила 25 календарних років 04 місяці 14 днів.

11 січня 2018 року наказом командира В/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №10 позивача виключено із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням. Вказаним наказом визначено, виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50%, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 за 25 календарних років вислуги, яка була в подальшому виплачена позивачу.

Однак, розрахунок виплаченої позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні було зроблено, виходячи з його грошового забезпечення, до якого безпідставно не включено щомісячну додаткову грошову винагороду, введену Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій (далі - Постанова №889) в розмірі 60% місячного грошового забезпечення.

На переконання позивача, враховуючи те, що додаткова грошова винагорода, введена Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 має постійний характер виплати, виплачується усім категоріям військовослужбовців, вона підлягає включенню до розрахунку грошової допомоги при звільненні. В зв`язку з чим, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправними дії В/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців збройних сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій;

- зобов`язати В/ч НОМЕР_1 здійснити позивачу перерахунок грошової допомоги при звільненні з включенням до грошового забезпечення 60% щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців збройних сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій з урахуванням виплаченої суми;

- зобов`язати В/ч НОМЕР_1 виплатити позивачу грошову допомогу при звільненні з включенням до грошового забезпечення 60% щомісячної грошової винагороди, яка встановлена військовослужбовцям Збройних Сил України постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців збройних сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою суду від 13.03.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до даної ухвали учасникам справи роз`яснено про їх право на подання до суду письмових заяв по суті, зокрема відповідачу встановлено 10-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, який має відповідати вимогам статті 162 КАС України.

Позивач копію ухвали суду від 13.03.2018 року отримав 19.03.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення в матеріалах справи.

Представник відповідача своїм правом не скористався, відзив до суду не надав, копію ухвали суду від 13.03.2018 року отримав 19.03.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення в матеріалах справи.

Таким чином, враховуючи належне повідомлення сторін по справі, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження. При цьому, відповідно до положень статті 229 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

11.01.2018 року наказом командира В/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №10, старшого прапорщика військової служби за контрактом ОСОБА_1 , головного сержанта польового вузла зв`язку, звільненого наказом командира В/ч НОМЕР_1 від 18 грудня 2017 року № 191-рс у запас, за пунктом і (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту восьмого статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Вислуга років у Збройних Силах становить: календарних 25 років 04 місяців 14 днів.

Крім того, постановлено виплатити позивачу щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 455 % місячного грошового забезпечення, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, додаткову грошову винагороду в розмірі 60 % місячного грошового забезпечення за період з 01 січня по 11 січня 2018 року.

А також, виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в розмірі 15686,57 грн. (а.с. 10).

Також, цим же наказом на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393, В/ч НОМЕР_1 позивачу нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

31.01.2018 року позивач звернувся із запитом на інформацію до В/ч НОМЕР_1 , в якому просив повідомити, в тому числі, про види грошового забезпечення, що були включенні до розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.

Згідно Довідки В/ч НОМЕР_1 № 2018/75/250 одноразової грошової допомоги при звільненні була розрахована відповідно до таких видів грошового забезпечення: оклад за військовим званням, посадовий оклад, вислуга років, надбавка за виконання особливо важливих завдань, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога, премія.

При нарахуванні одноразової грошової допомоги при звільненні В/ч НОМЕР_1 до її розрахунку не було включено щомісячну грошову винагороду, запроваджену постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22 вересня 2010 року Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців збройних сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначаються Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон №2011-12).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №2011-12, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною другої статті 9 Закону №2011-12, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Із положень частини другої статті 15 Закону №2011-12 випливає, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби за віком, станок здоров`я чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, після закінчення строку контракту, виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Аналогічну норму, щодо того, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, містить Постанова Кабінету Міністрів України №1294 від 07 листопада 2007 року Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22 вересня 2010 року Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій (далі Постанова №889) військовослужбовцям Збройних Сил України введено новий вид щомісячної додаткової грошової винагороди.

Згідно підпункту 1 пункту 1 Постанови №889, установлено щомісячну грошову винагороду військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Так, згідно із підпунктом 2 пункту 1 Постанови №889, установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби):

з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Наказом Міністерства оборони України від 24.10.2016 року № 550 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України.

Згідно пункту 2 вказаної Інструкції, виплата винагороди здійснюється в таких розмірах на місяць:

до 100 відсотків місячного грошового забезпечення:

військовослужбовцям, які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил України;

військовослужбовцям, які займають посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил Збройних Сил України та Сухопутних військ Збройних Сил України за Переліком посад військовослужбовців - наземних авіаційних спеціалістів, які забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил Збройних Сил України та Сухопутних військ Збройних Сил України згідно з додатком 1 до цієї Інструкції;

- військовослужбовцям, які займають посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил України за Переліком військових частин і підрозділів високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил України згідно з додатком 2 до цієї Інструкції;

- військовослужбовцям, які проходять військову службу на посадах льотного складу у військових частинах, установах, військових навчальних закладах (навчальних центрах, на курсах), в організаціях, а також у штабах і управліннях з`єднань і вище;

2) військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.

За пунктом 5 Інструкції така винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою № 889 та Інструкцією, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не підлягає включенню до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Аналогічна правова позиція щодо застосування частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ, постанови № 889, Інструкції, які регулюють підстави, порядок та умови виплати щомісячної одноразової грошової допомоги, висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 16 червня 2015 року (справа № 21-621а14).

Помилковим є посилання позивача на постанови Верховного Суду України від 10 березня 2015 року у справі № 21-70а15 та від 20 жовтня 2015 року у справі № 559/3342/14-а, адже у вказаних судових рішеннях міститься правовий висновок щодо можливості включення щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовця до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії. У даному випадку не йдеться про подібні правовідносини.

Розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, визначається відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Натомість складові грошового забезпечення для цілей обчислення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні визначаються ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відтак, висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 10 березня 2015 року у справі № 21-70а15 та від 20 жовтня 2015 року у справі № 559/3342/14-а, не може бути застосований до правовідносин, що виникли між сторонами даної справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у діях відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців збройних сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій, відсутні ознаки протиправності, оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою № 889 та Інструкцією виданою на виконання вказаної постанови, - це тимчасова, нефіксована і нещомісячна виплата, а тому вона не може включатися до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість позову, оцінивши докази, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до положень статті 139 КАС України враховуючи відсутність судових витрат позивача їх розподіл не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 241, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд-

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Повний текст судового рішення виготовлено 03.04.2018р.

Суддя Дончик Віталій Володимирович