Справа № 602/138/18
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

Справа № 602/138/18

02 квітня 2018 рокум. Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Мірінович У.А., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Лановецької міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2018 року до Вищого адміністративного суду України надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Лановецької міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та визнання незаконним і скасування рішення Виконавчого комітету Лановецької селищної ради народних депутатів від 21.01.1992 №245 про дозвіл на купівлю житлової комунальної квартири, адресована Лановецькому районному суду.

Відділом адміністрування загальнодержавних реєстрів та баз даних Вищого адміністративного суду України складено акт від 09.02.2018 №011942617 про те, що під час відкриття документу, надісланого від ОСОБА_1, виявлено відсутність додатків, які вказані до позовної заяви, натомість долучені інші документи на 54 арк.

Листом Вищого адміністративного суду України від 12.02.2018 №179/14-14/18 вказану вище позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Лановецької міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та визнання незаконним і скасування рішення Виконавчого комітету Лановецької селищної ради народних депутатів від 21.01.1992 №245 про дозвіл на купівлю житлової комунальної квартири надіслано за належністю до Лановецького районного суду Тернопільської області, як помилково направлену на адресу Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою судді Лановецького районного суду Тернопільської області від 19.02.2018 передано адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Лановецької міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та визнання незаконним і скасування рішення Виконавчого комітету Лановецької селищної ради народних депутатів від 21.01.1992 №245 про дозвіл на купівлю житлової комунальної квартири, на розгляд до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, серед іншого, чи немає підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали позову, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов висновку про те, що даний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Так, в обґрунтування позовної заяви зазначено, що рішення Виконавчого комітету Лановецької селищної ради народних депутатів від 21.01.1992 №245 про дозвіл на купівлю житлової комунальної квартири є незаконним та таким, що порушує житлові права позивача, оскільки, на думку ОСОБА_1, в даному випадку порушено її право на отримання квартири, як особи, яка перебуває на квартирному обліку. Так, позивач стверджує, що ОСОБА_2 не мав права на квартиру по АДРЕСА_1, на яку претендує ОСОБА_1, так як її порядковий номер у черзі на отримання житла вищий, ніж у ОСОБА_2

Аналіз матеріалів позову дає підстави вважати, що спірні правовідносини між позивачем та відповідачем пов'язані з реалізацією позивачем права на житло.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що у порядку адміністративного судочинства захисту підлягають права та охоронювані законом інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин, які є складовою частиною правових відносин, що виникають у суспільстві.

Водночас, за правилами пункту 1 частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Зокрема, як вже встановлено судом, спірні правовідносини виникли у зв'язку із незабезпеченням позивача житлом.

Відповідно до ст.2 Житлового кодексу Української РСР (редакція від 01.01.2018) завданнями житлового законодавства Української РСР є регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією СРСР і Конституцією Української РСР права громадян на житло, належного використання і схоронності житлового фонду, а також зміцнення законності в галузі житлових відносин.

В широкому розумінні житловими правовідносинами вважаються будь-які відносини, що складаються навколо спеціального об'єкта - житла.

При цьому, виділяють шість основних видів житлових відносин: 1) відносини щодо користування жилими приміщеннями на підставі договору найму або за іншими підставами; 2) відносини в галузі забезпечення громадян жилими приміщеннями; 3) відносини щодо користування службовими жилими приміщеннями, гуртожитками, іншими спеціалізованими жилими приміщеннями (жилими будинками); 4) відносини, що виникають у галузі управління, експлуатації, забезпечення схоронності і ремонту житлового фонду; 5) відносини, що виникають у зв'язку з будівництвом і набуттям у власність житлового будинку або його частини; 6) відносини, пов'язані з житлово-комунальним обслуговуванням громадян.

Отже, правовідносини, що склалися між сторонами в даній справі, є виключно цивільно-правовими, а відтак не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в даному випадку наявний спір про право цивільне, а саме про визнання прав, свобод та охоронюваних законом інтересів, що виникають із житлових відносин.

Натомість, той факт, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, не змінює правової природи спірних відносин, оскільки характер інтересу у спорі є приватноправовим, та жодним чином не публічно-правовим.

Спір про захист права конкретної фізичної особи на отримання житла, а також правовідносини, що є похідними від такого спору, є не публічними, а приватно - правовими, а відтак, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція щодо забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов викладена в постановах Верховного Суду України від 02.03.2016 у справі №6-14цс16, від 16.12.2015 у справі №6-2139цс15, від 12.04.2016 у справі №21-5930а15.

Згідно з пунктом 1 частини 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відтак, беручи до уваги наведене, а також те, що даний спір не є публічно-правовим у розумінні приписів КАС України, оскільки стосується правовідносин, пов'язаних із особистими правами позивача на житло, що відповідно унеможливлює розгляд даної справи в порядку адміністративного судочинства, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у даній адміністративній справі.

При цьому, згідно із частиною п'ятою статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись статтями 170, 241, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкриті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 (адрес: АДРЕСА_2) до Виконавчого комітету Лановецької міської ради (адрес: вул. Незалежності, 19, м.Ланівці, Тернопільска обл., 47402) третя особа - ОСОБА_2 (адрес: АДРЕСА_1) про визнання незаконним та скасування рішення рішення Виконавчого комітету Лановецької селищної ради народних депутатів від 21.01.1992 №245 про дозвіл на купівлю житлової комунальної квартири.

Роз'яснити позивачеві, що вказаний спір підлягає розгляду Лановецьким районним судом Тернопільської області в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Мірінович У.А.

копія вірна:

Суддя Мірінович У.А.