Справа № 689/1236/17
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 689/1236/17

Головуючий у 1-й інстанції: Баськов М.М.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

04 квітня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України на постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування потанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Ярмолинецького районного суду Хмельницької області з позовом до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України (далі Чернівецька митниця) про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил № 0494/40800/17 від 02.06.2017 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України.

Позов мотивований тим, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, оскільки прострочення транзиту ще не є підставою вважати, що останній ухиляється від сплати митних платежів. Окрім того, ОСОБА_2 посилається на те, що посадовими особами Чернівецької митниці порушено строки та порядок розгляду адміністративної справи, які визначені ст.525 МК України.

Постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю: визнано незаконною та скасовано постанову начальника Чернівецької митниці Салагора М.М. у справі про порушення митних правил № 0494/40800/17 від 02.06.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України.

Не погоджуючись з вказаною постановою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, а також порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2017 року скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції залишив поза увагою докази надані відповідачем, зокрема відомості програмно-інформаційного комплексу "Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення", з яких встановлено, що 21.06.2016 року о 18 год. 03 хв. позивач через митний пост "Кельменці" ввіз на територію України транспортний засіб "Volkswagen T4" в митному режимі транзит через митну територію України в строк на 5 діб, однак станом на 02.06.2017 року вказаний автомобіль не вивезений за межі митної території України. Стосовно порушення п'ятнадцятиденного строку розгляду справи, передбаченого ст.525 МК України зазначив, що цей строк встановлений з метою швидкого, оперативного та ефективного вирішення справи про порушення митних правил. Разом з тим, законом передбачений загальний строк для розгляду справи про адміністративні правопорушення, який може перевищувати 15 днів, однак не перевищувати шести місяців з моменту виявлення правопорушення, а відтак апелянт вважає, що в даному випдаку строки розгляду справи ним не порушено.

21.03.2018 року, тобто під час розгляду справи по суті, на адресу Вінницького апеляційного адміністративного суду від представника позивача ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, доводи якого аналогічні доводам позовної заяви.

За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою начальника Чернівецької митниці ДФС Салагора М.М. від 02.06.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ст.485 МК України- вчинення дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів в сумі 174523,43 грн. (ввізне мито - 5886,82 грн., акциз - 129738,04 грн., ПДВ - 38898,61 грн.) шляхом використання транспортного засобу особистого користування, ввезеного на митну територію України у митному режимі «транзит» понад передбачений ст.95 МК України строк, тобто використання транспортного засобу стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів в розмірі 174 523, 47 грн. в інших цілях, а саме: в режимі імпорт (випуск для вільного обігу) ніж ті, у зв'язку з якими були надані такі пільги.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що 21.06.2016 року о 18 год. 03 хв. останній ввіз на митну територію України через пункт пропуску «Мамалина-Крива» митного поста «Кельменці» Чернівецької митниці ДФС автомобіль марки «Volkswagen Т4», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, країна реєстрації Республіка Польща, VIN НОМЕР_2, в митному режимі транзит через митну територію України в строк на 5 діб, тобто з терміном вивезення до 26.06.2016 року.

Однак, згідно доповідної записки начальника Управління адміністрування митних платежів Поліщука О.Ю., заступнику начальника Чернівецької митниці ДФС від 02.07.2016 року вказаний автомобіль не вивезений за межі митної території України у визначений ст.95 МКУ строк, в зв'язку з чим ОСОБА_2 постановою № 0103/40000/16 від 26.09.2016 року притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.3 ст.470 МК України у вигляді 8500 грн. штрафу.

30.03.2017 року на територію міжнародного автомобільного пункту пропуску «Мамалига-Крива» митного поста «Кельменці» Чернівецької митниці ДФС автомобілем марки «Mercedes Benz», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, країна реєстрації Польща в'їхав громадянин України ОСОБА_7, який слідував на виїзд з території України в напрямку Республіки Молдова. В даному транспортному засобі в якості пасажира перебував громадянин України ОСОБА_2 Під час здійснення митного контролю відповідно до інформації програмно-інформаційного комплексу «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЄАІС ДФС встановлено, що транспортний засіб «Volkswagen Т4», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, країна реєстрації Республіка Польща, VIN НОМЕР_2, ввезений позивачем 21.06.2016 року на територію України та за межі митної території України станом на 30.03.2017 року не вивезений.

В той же день, посадовою особою відповідача відносно позивача складено протокол про порушення митних правил № 0494/40800/17 за вчинення дій, які мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, який став підставою для винесення оскаржуваної постанови.

Вважаючи постанову посадової особи відповідача незаконною, позивач оскаржив її в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування спірної постанови, оскільки відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 КУпАП.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та надаючи оцінку цим правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 МК України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Положенням ст. 90 МК України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту-10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частиною 3 ст.470 МК України передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрату цих товарів, транспортних засобів, документів чи видачу їх без дозволу органу доходів і зборів, у вигляді накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 485 МК України встановлено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги,-тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

У частині 1 ст. 495 МК України міститься визначення, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами-безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

За правилами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Як вбачається зі змісту спірної постанови, позивач приитягнений до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України за використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні зокрема зазначалося, що сам лише факт порушення строку повернення транспортного засобу не може бути прийнятий, як доказ, що свідчить про використання його в інших цілях. Однак відповідачем будь-яких доказів на підтвердження того, що позивач використовує транспортний засіб «Volkswagen Т4», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 в інших цілях ні ж ті, у зв'язку з якими йому надано пільги, не надано.

Стосовно такої позиції суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Частиною першою ст. 192 МК України передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Однак, колегією суддів під час розгляду справи не встановлено обставин, які б свідчили про те, що у позивача існували перешкоди для повернення транспортного засобу в строки встановлені законом та повідомлення про ці обставини митного органу.

Крім того, доказів на підтвердження даних обставин не надано і позивачем.

Також суд першої інстанції вказує на те, що сума несплачених позивачем митних платежів для визначення суми штрафу у розмірі 523 570 грн. 41 коп., визначена на підставі службової записки управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Чернівецької митниці від 11.04.2017 року, складає 174 523, 47 грн. (ввізне мито-5886,82 грн., акциз - 129738,04 грн., ПДВ-38898,61 грн.). Ця сума є орієнтовною, а тому не може бути належним доказом, що свідчить про митну вартість автомобіля.

Згідно ст.49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Інформація, щодо митної вартості транспортного засобу може бути визначена лише з технічних паспортів транспортних засобів, документів, що містять відомості про вартість, а також шляхом проведення огляду транспортного засобу із визначенням технічних характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів.

За змістом п.1 ч. 1 статті 50 МК України для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

Відповідно до ч.2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій та шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено,-банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування,-страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 Митного кодексу України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Так, Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395(далі - Методика) вказано, що у разі відсутності цінових даних колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разінаявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ (п. 7.35).

У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп'ютерних програм та прайс- листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань. Використання ресурсів мережі Інтернет допускається з дотриманням вимог підпункту 7.53.5 пункту 7.53 цієї Методики.

Таким чином, у службовій записці № 364/24-70-20-01/17 від 11.04.2017 року для визначення вартості транспортних засобів використовувалися Інтернет ресурси, можливість використання яких передбачена Методикою. Крім того, в службовій записці вказані фактори, які б дали можливість більш точно визначити митну вартість автомобіля. Однак, за відсутністю вказаних факторів, згідно положень Методики, митна вартість визначається за інформацією, отриманою з мережі Інтернет. Саме таку інформацію митним органом використано.

Отже, в даному випадку митна вартість визначена відповідно до чинного законодавства та із врахуванням Методики.

З наведених положень та обставин справи слідує, що відповідачем було правомірно визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.485 МК України та винесено постанову від 02.06.2017 №0494/40800/17 якою накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_2 у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів.

Стосовно тверджень позивача про те, що оскаржувана постанова винисена поза межами строків, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів вказує на таке.

За змістом ч. 1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

З матеріалів справи вбачається, що 26.09.2016 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.3 ст.470 МК України, оскільки останній 21.06.2016 року о 18 год. 03 хв. ввіз на митну територію України через пункт пропуску «Мамалина-Крива» митного поста «Кельменці» Чернівецької митниці ДФС автомобіль марки «Volkswagen Т4», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, країна реєстрації Республіка Польща, VIN НОМЕР_2, в митному режимі транзит через митну територію України в строк на 5 діб, тобто з терміном вивезення до 26.06.2016 року, однак в зазначений термін вказаний автомобіль не вивезений за межі митної території України.

Таким чином, як вважає позивач, на час складання постанови про порушення митних правил від 26.09.2016 року відповідачу вже було відомо, що транспортний засіб «Volkswagen Т4», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 знаходиться на території України і ймовірно використовується в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими позивачу було надано пільги.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_2 постановою № 0103/40000/16 від 26.09.2016 року притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.3 ст.470 МК України у вигляді 8500 грн. штрафу, оскільки позивачем перевищено встановлений пунктом 1 частини першої статті 95 МК України 10-денний строк доставки товару (транспортного засобу особистого користування) більш, ніж на 10 днів.

За змістом частини першої статті 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу,- не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

З аналізу даної норми слідує, що перелік триваючих порушень, наведений у ній, є орієнтовним, але не вичерпним.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на момент виявлення правопорушення ст.470 МК України, обов'язок позивача щодо вивезення транспортного засобу за межі території України протягом 10 діб, встановлений пунктом 1 частини першої статті 95 Митного кодексу України, виконаний не був, що не спростовано позивачем в суді першої та апеляційної інстанції.

Діяння (бездіяльність) позивача щодо невивезення транспортного засобу, що перебувє під митним контролем, за межі території України, характеризуються тривалим невиконанням встановленого МК України обов'язку. Вчиняючи такі діяння, останній перебував у стані безперервного порушення закону, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер, а тому є триваючим.

Таким чином, встановлений законом обов'язок вивезення транспортного засобу впродовж 10 діб вважається виконаним саме з моменту його виконання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.03.2018 по справі № 450/2731/15-а.

Так, суть вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.485 МК України фактично полягає в тому, що ним не усунуто та продовжується порушення ст.470 МК України, оскільки він використовує транспортний засіб, який в передбачений законом термін повинен бути вивезений за митну територію України.

А отже, зважаючи на те, що правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України є триваючим, колегія суддів вважає помилковими посилання позивача на те, що днем виявлення відповідачем вчинення ним правопорушення за ст.485 МК України необхідно вважати день притягнення його до адміністративної відповідальності, згідно постанови № 0103/40000/16 від 26.09.2016 року

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені вимоги законодавства, колегія суддів вважає, що судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України задовольнити повністю.

Постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування потанови по справі про адміністративне правопорушення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_2, відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.