Справа № 823/378/18
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року справа № 823/378/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Паламаря П.Г.,

при секретарі Трегулова Б.Л.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1С.(особисто),

представника відповідача - ОСОБА_2В.(за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УМВС України в Черкаській області в особі ліквідаційної комісії про скасування наказу щодо звільнення в частині розрахунку вислуги років

ВСТАНОВИВ:

30.01.2018 до суду звернулася ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) з адміністративним позовом до УМВС України в Черкаській області (18001, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57), в якому просить:

-скасувати наказ № 341 о/с від 28.12.2017 в частині розрахунку вислуги років при звільненні;

-зобов'язати УМВС України в Черкаській області внести зміни до наказу № 341 о/с від 28.12.2017 з урахуванням навчання ОСОБА_1 в Одеській національній юридичній академії до вислуги років.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом від 28.12.2017 № 341 о/с її звільнено з ОВС в запас збройних сил України за п. 63 «ж» (за власним бажанням) у якому зазначено вислугу років на день звільнення 08 років 07 місяців 22 дні. Не погоджуючись із наказом в частині визначення вислуги років звернулась до відповідача із заявою про перерахунок вислуги років із врахуванням навчання у вищому навчальному закладі Одеській національній юридичній академії та внести відповідні зміни до наказу до наказу № 341 о/с від 28.12.2017. Проте, отримала відповідь у якій зазначено, що навчання в Одеській національній юридичній академії не зараховуються до вислуги років у відповідно до постанови КМУ № 393 від 17.07.1992, оскільки після закінчення навчального закладу, позивачу не було присвоєно офіцерське звання. Не погоджуючись із висновком відповідача, остання звернулась з позовом до суду.

Позивач у судовому засіданні позов повністю підтримала та просила його задовольнити.

15.03.2018 відповідач надав до суду відзив, у якому заперечував проти позову посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» додатково зараховується час їхнього навчання у цивільних навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах п'яти років із розрахунку - один рік за шість місяців. А згідно листа МВС України від 30.06.2017 року № 9641/ 05/22-2017 визначальною умовою для зарахування часу навчання, зокрема, у цивільних навчальних закладах, до вислуги років на службі в органах внутрішніх справ є присвоєння офіцерського звання за наслідком закінчення такого навчання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав викладених у відзиві.

15.03.2018 закінчено підготовче провадження та перейдено до розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 з 01.09.2003 по 30.06.2009 навчалась в Національному університеті «Одеська юридична академія» за спеціальністю «Правознавство», отримала кваліфікацію «спеціаліст-юрист».

24.02.2009 наказом УМВС в Черкаській області № 33 о/с призначена на посаду дізнавача сектору дізнання (за рахунок посади слідчого слідчого відділення) Соснівського РВ УМВС та визначено вислугу років на день призначення 02 роки, 05 місяців, 01 день.

31.08.2009 наказом МВС України № 2050 о/с присвоєно звання лейтенант міліції.

30.09.2010 наказом ГУМВС України в Черкаській області № 255 о/с присвоєно звання старший лейтенант міліції.

06.11.2015 наказом УМВС України в Черкаській області № 312 о/с старшого лейтенанта ОСОБА_1 звільнено з посади інспектора сектору інформаційно-аналітичного забезпечення Смілянського МВ (з обслуговування м. Сміла та Смілянського району) УМВС, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-ох річного віку - відповідно до п. 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів).

27.12.2017 наказом № 340 о/с УМВС України в Черкаській області, на виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 05.01.2016 у справі №703/6310/15-а поновлено ОСОБА_1 інспектора сектору інформаційно - аналітичного забезпечення Смілянського МВ (з обслуговування м. Сміла та Смілянського району) УМВС з 07.11.2015.

28.12.2017 наказом УМВС України в Черкаській області № 341 о/с старшого лейтенанта ОСОБА_1 звільнено з посади інспектора сектору інформаційно-аналітичного забезпечення Смілянського МВ (з обслуговування м. Сміла та Смілянського району) УМВС, звільнено у запас Збройних Сил України п. 63 "Ж" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за власним бажанням) 16.10.2017 та визначено вислугу років на день звільнення: календарна - 08 років, 07 місяців, 22 дні; пільгова - не має.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до листа відповідача від 08.02.2017 №14/17-С-33 вислуга років позивача на день звільнення (06.11.2015) складає: календарна-09 років, 02.місяці,12 днів; пільгова немає.

Посилаючись на порушення її прав щодо неврахування до вислуги років навчання у вищому навчальному закладі при звільненні, позивач звернулася до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі -Закон до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Частиною 2 Постанови КМ України, від 17.07.1992, № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (далі -Порядок) до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Отже, судом встановлено, що з 01.09.2003 по 30.06.2009 позивач навчалася у вищому навчальному закладі та з 24.02.2009 прийнята на службу. Звання лейтенант міліції присвоєно позивачу після закінчення вищого навчального закладу - Національного університету «Одеська юридична академія» 30.08.2009 року.

Позивач стверджувала, а представник відповідача не заперечував, що офіцерське звання присвоюється після отримання освіти у вищому навчальному закладі.

За таких обставин суд зазначає, що вимоги позивача підлягають до задоволення у повному обсязі.

Щодо твердження відповідача про дискреційность повноважень при прийнятті рішення про зарахування до вислуги років часу навчання позивача у вищому навчальному закладі суд зазначає.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, дії суб'єкта владних повноважень щодо втручання чи обмеження прав людини повинні бути обґрунтованими, законними, необхідними, а втручання пропорційним. Дискреційність повноважень органу влади повинна бути зведена до мінімуму, а логіка рішень органу влади повинна бути чіткою і зрозумілою, як і можливі наслідки таких дій. Особа не повинна відповідати за помилки, вчинені органом держави.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.97), кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04. 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній міжнародній нормі.

Враховуючи висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини, наведені вище обставини відмови в зарахуванні до вислуги років час навчання позивача у вищому навчальному закладі - Національному університеті «Одеська юридична академія» розцінюються судом як невиправдане втручання у право заявника, яке потребує ефективного засобу правового захисту.

Крім того, суд не враховує посилання представника відповідача на роз'яснення викладеними в листі МВС України №9641/05/22-2017, оскільки останнє не може суперечати врегульованим Законом - правовідносинам.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань розмір судових витрат зі сплати судового збору у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати наказ УМВС України в Черкаській області № 341 о/с від 28.12.2017 в частині розрахунку вислуги років при звільненні.

Зобов'язати УМВС України в Черкаській області () внести зміни до наказу № 341 о/с від 28.12.2017 з урахуванням навчання ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в Національному університеті «Одеська юридична академія» до вислуги років.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань УМВС України в Черкаській області () на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачений судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.Г. Паламар

Повний текст рішення виготовлено 02.04.2018