Справа № 812/678/18
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

03 квітня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/678/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Петросян К.Є.,

за участю секретаря судового засідання Грищенко М.І.,

сторони не прибули,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним повернення виконавчого документа та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

19.03.2018 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» (далі ПАТ «Луганськтепловоз» або позивач) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі Департамент ДВС або відповідач) про визнання протиправним повернення виконавчого документа та зобовязання вчинити певні дії, в обґрунтування якого зазначено наступне.

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебувала справа №812/242/17 за позовом ПАТ «Луганськтепловоз» до Державної казначейської служби України щодо неповного виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 25.09.2012 у справі №2а/4336/2012 в частині стягнення бюджетного відшкодування ПДВ за декларацією за липень 2011 року в сумі 132101,48 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 15.08.2017, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.11.2017, позов ПАТ «Луганськтепловоз» задоволено.

Ухвалою Верховного суду від 29.01.2018 відмовлено Державній казначейській службі України у задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 15.08.2017.

13.12.2017 позивачем отримано виконавчий лист у справі № 812/242/17, який направлено до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України 30.01.2018.

26.02.2018 за вих.№ 55887684/7-20.1 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з підстав не зазначення у виконавчому документі прізвища, імя по батькові посадової особи, яка видала виконавчий документ.

З винесеним повідомленням позивач не згодний та просить суд визнати протиправним та скасувати повідомлення від 26.02.2018 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 по справі №812/242/17 та зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання виконавчий лист по справі №812/242/16, виданий 13.12.2017 Луганським окружним адміністративним судом та відкрити виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду.

Представник позивача у судове засідання не прибув, заявою від 03.04.2017 просив розглянути справу за його відсутності (а.с.33).

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату слухання справи, в тому числі шляхом надіслання електронною поштою ухвали про відкриття провадження у справі, повітки про виклик до суду на 03.04.2018 та копії позовної заяви з додатками. Одночасно ухвалою суду від 26.03.2018 про відкриття провадження у справі запропоновано відповідачу протягом 3 днів з дня вручення ухвали надіслати (надати) суду відзив на позовну заяву (а.с.1-2, 23). Однак, відповідач у судове засідання не прибув, причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до вимог ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - курєром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом звязку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Оскільки відповідач повідомлений про дату розгляду справи шляхом надіслання електронною поштою повістки про виклик, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 КАСУ, суд дійшов такого.

За змістом частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови та порядок примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404 (далі Закон №1404).

В силу частини першої статті 74 Закону №1404 рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 1 Закону №1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Судом встановлено, що ПАТ «Луганськтепловоз» є юридичною особою, правонаступником всіх прав та обовязків ВАТ «Холдингова компанія «Луганськтепловоз», зареєстроване виконавчим комітетом Луганської міської ради 18.06.2003, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 7-14, 34-37).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 15.08.2017 у справі №812/242/17 визнано протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо неповного виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 25.09.2012 у справі № 2а/1270/4336/2012, в частині стягнення бюджетного відшкодування ПДВ за декларацією за липень 2011 року у сумі 132101,48 грн та зобовязано Державну казначейську службу України здійснити дії щодо повного виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 25.09.2012 у справі № 2а/1270/4336/2012 (а.с.24-28).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.11.2017 постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15.08.2017 у справі №812/242/17 залишено без змін (а.с.29-32).

13.12.2017 ПАТ «Луганськтепловоз» отримано виконавчий лист у справі №812/242/17 про зобовязання Державну казначейську службу України здійснити дії щодо повного виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 25.09.2012 у справі №2а/1270/4336/2012 (а.с.19).

Даний виконавчий лист разом із заявою про відкриття виконавчого провадження позивачем направлено до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України 30.01.2018 (а.с.15-16).

Повідомленням від 26.02.2018 № 558876847/7-20.1 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України виконавчий лист № 812/242/17, виданий 13.12.2017 Луганським окружним адміністративним судом про зобовязання Держану казначейську службу України здійснити дії щодо повного виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 25.09.2012 у справі №2а/1270/4336/2012, повернуто стягувачу без прийняття до виконання з підстав невідповідності вимогам пункту 1 частини першої статті 4 Закону, а саме у виконавчому документі не зазначено прізвища, імя по батькові посадової особи, яка видала виконавчий документ (а.с.17-19).

Вказане повідомлення отримано позивачем 12.03.2018 (а.с.18).

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 1404 у виконавчому документі зазначаються назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала.

В свою чергу, згідно частини третьої статті 4 Закону № 1404 виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обовязковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобовязаний мати таку печатку.

Відповідно до пункту 6 частини четвертої 4 статті 4 Закону № 1404 виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до абзацу 12 частини 4 статті 4 Закону № 1404 у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

В розумінні вказаної норми Закон № 1404 розрізняє три види видавників виконавчих документів: 1) суд, 2) інший орган, 3) посадова особа.

Відтак, вказаний Закон позиціонує суд з органом, що видає виконавчий документ.

В той же час, пункт 1 частини першої статті 4 Закону № 1404 стосується видавника виконавчого документа - посадової особи, відтак, не є правозастосовуваним до спірних правовідносин.

Як вбачається з виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду у справі № 812/242/17 у ньому зазначено якою установою він виданий; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; найменування та інформація про стягувача і боржника; резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили; строк пред'явлення рішення до виконання. Крім цього, у виконавчому листі вказано: «Виконавчий лист в адміністративній справі виданий 13 грудня 2017 року. Суддя /підпис/ ОСОБА_1. Помічник судді: (секретар) /підпис/ ОСОБА_2В.», наявні підписи вказаних осіб, виконавчий документ засвідчений гербовою печаткою суду.

Отже, вимоги до виконавчого документа, передбачені чачтиною 3 статті 4 Закону №1404, Луганським окружним адміністративним судом дотримані: у виконавчому листі зазначено посаду підписанта - «суддя Смішлива Т.В.» та прізвище і ініціали уповноваженої на підписання виконавчого листа - «помічник судді: секретар) ОСОБА_2В.».

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку щодо протиправності винесеного повідомлення від 26.02.2018 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, та відповідно його скасування.

Вирішуючи позовні вимоги про зобов'язання відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання виконавчий лист по справі №812/242/16, виданий 13.12.2017 Луганським окружним адміністративним судом та відкрити виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч.5 статті 26 Закону №1404).

Тобто, з аналізу наведеної норми Закону вбачається, що відкриття питання про виконавчого провадження віднесено до виключної компетенції державного виконавця.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Наведене узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму № 13 від 24 жовтня 2008 року.

У рішенні по справі «ОСОБА_2 та інші проти Німеччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_3 Європи 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому, завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Позивач, заявляючи дану позовну вимогу, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження державного виконавця, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Луганськтепловоз» з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 881,00 грн.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 268, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним повернення виконавчого документа та зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26.02.2018 № 55887684/7-20.1 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 13.12.2017 по справі № 812/242/17.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (, вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001) на користь Публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз" (код 05763797, вул. Гагаріна, 52-б, м. Сєвєродонецьк, Луганська обл., 93400) судові витрати у розмірі 881,00 грн (вісімсот вісімдесят одна гривні 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя ОСОБА_4