Справа № 536/1779/17
Суддя: Колотієвський О. О.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 536/1779/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

Головуючого судді Колотієвського О.О.,

при секретарі Клоновій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці ДПП ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправними та скасування постанови серія АР № 516693 від 25.09.2017 року та визнання протиправними дій працівника поліції,-

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2017 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці ДПП ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправними та скасування постанови серія АР № 516693 від 25.09.2017 року та визнання протиправними дій працівника поліції.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серія АР № 516693 від 25.09.2017 pоку, яка винесена інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчук лейтенантом поліції ОСОБА_2, його було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 гривень.

В мотивувальній частині постанови у справі про адміністративне правопорушення серія АР №516693 зазначено, що «25.09.2017 року о 12 год. 00 хв. в місті Кременчуці вул. Героїв Сталінграду, буд.5 водій керував ТЗ та не мав при собі посвідчення водія категорії «В» та свідоцтва про реєстрацію ТЗ, чим порушив п.2.1 а, п.2.1 б ПДР України».

Так, 25 вересня 2017 року, близько 12 год. 00 хв., в місті Кременчуці по вул. Героїв Сталінграда, керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110280, номерний знак НОМЕР_1, на вимогу працівників патрульної поліції, серед яких був інспектор роти № 1 Управління патрульної поліції у м. Кременчук лейтенант поліції ОСОБА_2, позивач був змушений здійснити зупинку.

На його запитання про причини зупинки, Інспектор роти № 1 Управління патрульної поліції у м. Кременчук лейтенант поліції ОСОБА_2 не міг назвати йому конкретної причини зупинки.

ОСОБА_1 надав пояснення, що він не порушував правил дорожнього руху, і що він не розуміє причини його зупинки, на що йому не було надано жодних пояснень.

Взамін, його попрохали показати посвідчення водія і документи на транспортний засіб, ОСОБА_1 відмовився пред'являти їх, оскільки лейтенант поліції ОСОБА_2 не проінформував його про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальнимописом підстави зупинки, а отже неправомірно його зупинив.

В свою чергу, патрульні поліції почали складати постанову у справі про адміністративне правопорушення. Без розгляду справи, без надання можливості йому ознайомитися з наявними ознаками по справі.

З відповідною постановою у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не погоджується та вважає її протиправною з огляду на наступне:

В мотивувальній частині постанови у справі про адміністративнеправопорушення серія АР №516693 зазначено, що «25.09.2017 року о 12 год. 00 хв. в місті Кременчуці вул. Героїв Сталінграду, б. 5 водій керував ТЗ та не мав при собі посвідчення водія категорії «В» та свідоцтва про реєстрацію ТЗ, чим порушив п.2.1 а , п.2.1 б ПДР України».

Згідно п.2.1 (А) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно п.2.1 (Б) Правил дорожнього руху України, Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон.

Позивач зазначав, що інспектором роти № 1 Управління патрульної поліції у м. Кременчук лейтенантом поліції ОСОБА_2 не було повідомлено про причини зупинки. В свою чергу, правил дорожнього руху він не порушував.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, підставою для притягнення до відповідальності є керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також; поліса договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до п. 2.14.(В) Водій має право: знати причину зупинки, перевірки та огляду транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також: її прізвище і посаду.

В свою чергу, згідно ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

- якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

- якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

- якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

- якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

- якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого зони є або могли бути;

- якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

- якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

- якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

- порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Таким чином, зупинка транспортного засобу без причини неправомірна.

Отже, на підставі вищевикладеного, притягнути особу до відповідальності за порушення п. 2.1 (А), п.2.1 (Б) Правил дорожнього руху, можливо тільки у разі, якщо поліцейським було зупинено ТЗ на підставах, що чітко визначені ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».

Тому постанова серії АР 516693 від 25.09.2017 р. в справі про адміністративне правопорушення винесена відповідачем незаконно, з грубим порушенням норм законодавства.

Крім цього, постанова по справі про адміністративне правопорушення не містить посилання на докази, якими повинна підтверджуватися винність особи у вчиненому правопорушенні.

Свідченням відсутності доказів є п. 8 оскаржуваної постанови, де взагалі нічого не зазначено.

Окрім того, позивачу не було надано можливості ознайомитися з самими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, що є суттєвим порушенням норми ст. 268 КУпАП.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015 словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, просив суд ухвалити рішення, яким Визнати протиправними дії інспектора роти № 1 Управління патрульної поліції у м.

Кременчук лейтенанта поліції ОСОБА_2, які мали місце в ході

розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі

про адміністративне правопорушення серія АР № 516693 від 25.09.2017 р. відносно Бабка

ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

09 листопада 2017 року, на адресу Кременчуцького районного суду Полтавської області від ОСОБА_4 надійшло заперечення на позов ОСОБА_1, яке обґрунтував тим, що25.09.2017 року близько 12 год. 00 хв. під час патрулювання в м. Кременчуці, рухаючись в патрульному автомобілі по вул. Героїв Сталінграда, був виявлений транспортний засіб ЗАЗ 110280, номерний знак НОМЕР_2, водій якого керуючи транспортним засобом бувне пристебнутим ременем безпеки, що є порушенням п. 2.3 «в» ПДР України.

Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» водій зобов'язаний під час руху на автомобілі, обладнаному ременями безпеки, бути пристебнутим.

Згідно з п.п. «в» п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Під час з'ясування обставин, які мають значення для вирішення справи, водія було повідомлено про порушення Правил дорожнього руху, зокрема, що під час керування транспортним засобом водій не користувався ременем безпеки, що зафіксовано на нагрудну відеокамеру.

Під час перевірки документів, було встановлено, що у водія відсутні документи передбачені п.2.1 «а», «б» ПДР України, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб. Водій на місці розгляду справи не заперечував, що керував автомобілем без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб, надав пояснення, що документи залишилися в іншому автомобілі, телефонував знайомив, прохав, щоб йому підвезли документи.

Згідно з частиною 8 статті 15 Закону України «Про дорожній рух», право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

За вимогами ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов'язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.За п. 1.3 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР України), учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9).

Оскаржувана постанова складена у відповідності до вимог статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у визначеному цією правовою нормою місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки, як роз'яснено у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 словосполучення "за місцем його вчинення", вжите у названій статті, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку, спірна постанова складена відповідачем у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а не за фактичним місцем знаходження (адресою) Управління патрульної поліції, на чому наполягає позивач в адміністративному позові.

Аналогічні висновки колегії суддів Вищого адміністративного суду України викладені в ухвалі від 13.01.2017 року по справі №552/4635/16-а та в ухвалі від 28.12.2016 року по справі №750/8192/16-а.

Таким чином, постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 516693 від 25.09.2017 року винесено правомірно на місці вчинення самого правопорушення.

Зважаючи, на те, що водій транспортного засобу ЗАЗ 110280, номерний знак НОМЕР_2, керував транспортним засобом 25.09.2017 року близько 12 год. 00 хв в м. Кременчуці по вул. Героїв Сталінграда не маючи при собі посвідчення водія категорії В та свідоцта про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.1 «а», «б» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 126 КУпАП, інспектор роти №1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 не порушив процедуру щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, діяв в межах наданих законом повноважень, мав право розглянути вказане адміністративне правопорушення та винести постанову АР № 516639 від 25.09.2017 року.

На підставі вищевикладеного, просив суд ухвалити рішення, яким: відмовити ОСОБА_1 в задоволені адміністративного позову в повному обсязі.

09 листопада 2017 року, на адресу Кременчуцького районного суду Полтавської області від представник УПП у м. Кременчуці ОСОБА_5 надійшло заперечення на позов ОСОБА_1, яка просила відмовити ОСОБА_1 в задоволені адміністративного позову в повному обсязі.

Представник позивача - ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Крім цього, 26 березня 2018 року від представника позивача ОСОБА_6 надійшла відповідь на заперечення відповідача, в якому просила позов ОСОБА_1 задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник УПП у м. Кременчуці ОСОБА_7 в судовому засіданні просила відмовити позивачу в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представників, дослідивши позов та докази, яким він обґрунтовується, дійшов висновку про те, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Судом встановлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серія АР № 516693 від 25.09.2017 pоку, яка винесена інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчук лейтенантом поліції ОСОБА_2, ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 гривень.

В мотивувальній частині постанови у справі про адміністративне правопорушення серія АР №516693 зазначено, що «25.09.2017 року о 12 год. 00 хв. в місті Кременчуці вул. Героїв Сталінграду, б. 5 водій керував ТЗ та не мав при собі посвідчення водія категорії «В» та свідоцтва про реєстрацію ТЗ, чим порушив п.2.1 а , п.2.1 б ПДР України».

Згідно п.2.1 (А) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно п.2.1 (Б) Правил дорожнього руху України, Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон.)

Твердження позивача, які зокрема зазначені в позові, про те, що працівники поліції попрохали його показати їм посвідчення водія і документи на транспортний засіб, на що ОСОБА_1 відмовився їх пред'явити, оскільки лейтенант поліції ОСОБА_2 не проінформував його про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальнимописом підстави зупинки, а отже неправомірно його зупинив спростовуються відеозаписом зафіксованого правопорушення та запереченням відповідача, а саме:

25.09.2017 року близько 12 год. 00 хв. під час патрулювання в м. Кременчуці, рухаючись в патрульному автомобілі по вул. Героїв Сталінграда, був виявлений транспортний засіб ЗАЗ 110280, номерний знак НОМЕР_2, водій якого ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом бувне пристебнутим ременем безпеки, що є порушенням п. 2.3 «в» ПДР України.

Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» водій зобов'язаний під час руху на автомобілі, обладнаному ременями безпеки, бути пристебнутим.

Згідно з п.п. «в» п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Під час з'ясування обставин, які мають значення для вирішення справи, водія було повідомлено про порушення Правил дорожнього руху, зокрема, що під час керування транспортним засобом водій не користувався ременем безпеки, що зафіксовано на нагрудну відеокамеру і підтверджується наданим відеозаписом.

Під час перевірки документів, було встановлено, що у водія відсутні документи передбачені п.2.1 «а», «б» ПДР України, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб. Водій на місці розгляду справи не заперечував, що керував автомобілем без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб, надав пояснення, що документи залишилися в іншому автомобілі, телефонував знайомив, прохав, щоб йому підвезли документи, що підтверджується наданим відеозаписом.

Що стосується доводів позивача про порушення норм процесуального права, суд зазначає наступне:

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (статті 126 КУпАП).

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративноївідповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні за змістом приписи містяться в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395.

При цьому у відповідності до п. 2 розділу III Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Оскаржувана постанова складена у відповідності до вимог статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у визначеному цією правовою нормою місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки, як роз'яснено у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 словосполучення "за місцем його вчинення", вжите у названій статті, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку, спірна постанова складена відповідачем у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а не за фактичним місцем знаходження (адресою) Управління патрульної поліції, на чому наполягає позивач в адміністративному позові.

Аналогічні висновки колегії суддів Вищого адміністративного суду України викладені в ухвалі від 13.01.2017 року по справі №552/4635/16-а та в ухвалі від 28.12.2016 року по справі №750/8192/16-а.

Таким чином, постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 516693 від 25.09.2017 року винесено правомірно на місці вчинення самого правопорушення.

Оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом без відповідних документів, чим порушив п.2.1 а , п.2.1 б ПДР України відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП, тому суд вважає, що постанова винесена правомірно, та в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 126 КУпАП, ст.ст.9, 72-77, 160, 161, 241-246, 250, 251, 255, 293-295 КАС України, «Правилами дорожнього руху України», -

ВИРІШИВ:

У задоволення позову ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці ДПП ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправними та скасування постанови серія АР № 516693 від 25.09.2017 року та визнання протиправними дій працівника поліції відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня її проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_8