Справа № 2-1644/2007
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/925/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р.М., Улицького В.З.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

представник апелянта ОСОБА_1

прокурора Цинайко Н.І.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 травня 2007 року (ухвалену головуючим суддею Гулкевич О.В. у м. Стрию) у справі № 2-1644/2007 за адміністративним позовом ОСОБА_5 міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до ОСОБА_6 сільської ради Стрийського району, ОСОБА_2 про скасування рішення суб`єкта владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі ОСОБА_5 районного відділу земельних ресурсів звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів про скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що рішенням 6-ї сесії 4-го демократичного скликання ОСОБА_6 сільської ради від 11.07.2003 № 89 передано безоплатно у приватну власність жителям сіл ОСОБА_6 та Лисовичі Стрийського району земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Зокрема, згідно додатку № 1 до зазначеного рішення ОСОБА_2 передано земельну ділянку площею 0.60 га, розташовану на території ОСОБА_6 сільської ради. На підставі зазначеного рішення останньому 30.09.2003 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 128040, згідно якого він отримав у власність дві земельні ділянки загальною площею 0,60 га, одна з яких - площею 0, 40 га, інша - 0, 20 га. Частина земельної ділянки площею 0, 20 га знаходиться в прибережній захисній смузі річки Бережниця, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України (далі ЗК України), оскільки передано у приватну власність земельну ділянку, частина якої знаходиться в прибережній захисній смузі р. Бережниця.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31.05.2007 адміністративний позов задоволено. Скасовано рішення 6-ї сесії 4-го демократичного скликання ОСОБА_6 сільської ради Стрийського району від 11.07.2003 № 89 «Про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок» в частині передачі у приватну власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 0,60 га ОСОБА_2 Зобов`язано ОСОБА_6 сільську раду на черговому засіданні сесії розглянути питання надання ОСОБА_2 безкоштовно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки, яка б знаходилась за межами прибережної захисної смуги річки Бережниця.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що рішення 6-ї сесії 4-го демократичного скликання ОСОБА_6 сільської ради від 11.07.2003 № 89 «Про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок», яким ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0, 60 га, яка в дійсності складається з двох ділянок площею 0, 20 та та 0, 40 га, суперечить вимогам ч. 1 ст. 58, ч. 4 ст. 59 ЗК України, так як частиш однієї з ділянок - площею 0, 20 га знаходиться в прибережній захисній смузі річки Бережниця, а відтак може бути передана у користування лише на умовах оренди для сінокосіння рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, тощо.

Вказану постанову в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_4, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконною, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що судом першої інстанції не надано жодного правового аналізу земельній ділянці, яка не знаходиться в прибережній захисній смузі р. Бережниця, площею 0, 40 га з кадастровим номером 0:02:001:0199, яка була належним чином передача відповідачем гр. ОСОБА_2 і яка в майбутньому останнім була відчужена гр. ОСОБА_4

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи проведено заміну позивача ОСОБА_5 районного відділу земельних ресурсів на його правонаступника Головне управління Держгеокадастру у Львівській області.

Представники апелянта, відповідача та відповідач в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та надали пояснення, просять апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні прокурор заперечив щодо задоволення та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що рішенням 6-ї сесії 4-го демократичного скликання ОСОБА_6 сільської ради від 11.07.2003 № 89 «Про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок», яким ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0, 60 га, яка в дійсності складається з двох ділянок площею 0, 20 та та 0, 40 га.

Згідно плану-схеми розміщення земельної ділянки ОСОБА_2, складеної ОСОБА_5 районним відділом Львівської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» та акту встановлення меж земельної ділянки від 24.05.2006 частина земельної ділянки площею 0, 20 га знаходиться в прибережній захисній смузі річки Бережниця.

Оскільки частина земельної ділянки площею 0, 20 га, яку передано у приватну власність, знаходиться в прибережній захисній смузі річки Бережниця, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України, ОСОБА_5 міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі позивача звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про помилкове застосування норм процесуального права та неповного зясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 2 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно вимог ч. 2 ст. 4 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 17 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень..

В силу п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) суб'єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу наведених норм вбачається, що КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

А тому, при визначенні судової юрисдикції справи суду необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, а також предмета спірних правовідносин.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 12 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Як слідує з матеріалів справи рішенням 6-ї сесії 4-го демократичного скликання ОСОБА_6 сільської ради від 11.07.2003 № 89 «Про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок», яким ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0, 60 га, яка в дійсності складається з двох ділянок площею 0, 20 та та 0, 40 га.

Згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 128040 від 30.09.2004 ОСОБА_2 згідно рішенням 6-ї сесії 4-го демократичного скликання ОСОБА_6 сільської ради від 11.07.2003 № 89 є власником земельної ділянки 0, 6000 га на території ОСОБА_6 сільської ради Стрийського району Львівської області. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 34. (а.с. 70)

ОСОБА_2 згідно договору дарування земельної ділянки від 14.04.2005 подарував ОСОБА_4 земельну ділянку 0, 4 га, що надана для ведення особистого селянського господарства, у межах згідно з планом, яка розміщена на території ОСОБА_6 сільської ради Стрийського району Львівської області. Зазначено, що вказана земельна ділянка належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії від 30.09.2004 та зареєстрована Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 34.

Колегія суддів зазначає, що у своїй позиції щодо розмежування підвідомчості розгляду земельних спорів між адміністративною, цивільною та господарською юрисдикцією Верховний Суд України послідовний. Зокрема Верховний суд України у правових висновках, викладений постановах Верховного Суду України від 11.11.2014 в справі № 21-493а14 т від 09.12.2014 в справі № 21-308а14 вказав, що у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Відтак колегія суддів вважає, що даний спір потрібно вирішувати у порядку цивільної юрисдикції, оскільки є рішення субєкта владних повноважень про передачу земельних ділянок у власність який вичерпав свою дію після його реалізації, а саме з моменту видачі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 128040 від 30.09.2004 ОСОБА_2

Крім цього суд апеляційної інстанції встановив, що відповідачем, крім ОСОБА_6 сільської ради Стрийського району, зазначено/залучено ОСОБА_2, що є помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 50 КАС України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень:

1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України;

4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо);

5) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Пунктом 1 статті 238 КАС передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен розяснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити та зазначити, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 243, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 травня 2007 року у справі № 2-1644/2007 скасувати, а провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до ОСОБА_6 сільської ради Стрийського району, ОСОБА_2 про скасування рішення суб`єкта владних повноважень - закрити.

Роз`яснити, що спір віднесено до вирішення в порядку цивільного судочинства.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_7
судді ОСОБА_8
ОСОБА_9
Повне судове рішення складено 30 березня 2018 року