Справа № 805/4157/17-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року справа №805/4157/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шишов О.О., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., секретарі судового засідання Чернявської К.Г., за участю представника відповідача Коленсікової О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАМАГРОСВІТ" на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2018 р. у справі № 805/4157/17-а (головуючий І інстанції Кочанова П.В.), яка складена в повному обсязі 12 лютого 2017 у м.Слов'янську, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАМАГРОСВІТ" до Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "КРАМАГРОСВІТ" звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної фіскальної служби України, в якій просить суд визнати протиправними дії відповідача, що призвели до неможливості реєструвати податкові накладні та розрахунки коригування у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та зобов'язати збільшити реєстраційну суму для реєстрації податкових накладних у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на суму 2 560 898, 00 гривень.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАМАГРОСВІТ" до Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії залишений без розгляду. Суд першої інстанції виходив з того, що відповідно ст.99 КАС України, позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду.

З ухвалою суду першої інстанції не погодився ТОВ "КРАМАГРОСВІТ", звернулось з апеляційною скаргою у якій зазначило, що порушення прав позивача фактично відбулося 07.11.2017 р., на дату отримання відмови Відповідача про досудове врегулювання предмету спору, яка була датована 10.10.2017 р. Тому звертаючись до суду 28.11.2017 р. Позивач не пропустив строк звернення до суду. Просили скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні представник відповідача підтвердила, що ТОВ "КРАМАГРОСВІТ" дізналось про порушене право з листа ГУ ДФС у Донецькій області від 05.11.2015 а звернулось до суду у листопаді 2017 року. Зазначила, що суд першої інстанції прийняв рішення з дотриманням норм процессуального права. Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність особи, яка не з'явилась.

В наданих до матеріалів справи поясненнях представник позивача зазначав, що остаточно про порушення своїх прав ТОВ "КРАМАГРОСВІТ" дізналося 08.11.2017 року після отримання відповіді від ДФС України від 10.10.2017 р. № 2278716/99-99-82-03-02-15, у зв'язку з чим звернулося 28.11.2017 року до суду з вказаним адміністративним позовом в межах строку звернення до суду передбаченого ст. 99 КАС України.

Крім того, за період між першим та останнім зверненням, позивач, слідкуючи за змінами у податковому законодавстві стосовно СЕА ПДВ, сподівався на автоматичне вирішення питання, оскільки проблема з якою стикнувся позивач має технічний характер.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Крамагросвіт», зареєстровано в єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України за номером 38491636, має юридичну адресу: м.Краматорськ, вул.Олекси Тихого, будинок № 1а., що підтверджується витягом (а.с.7).

З матеріалів позовної заяви слідує, що ТОВ "КРАМАГРОСВІТ" у січні 2014 року було задекларовано до бюджетного відшкодування суму ПДВ у розмірі 2 560 898,00 грн. та станом на 01.07.2015 року заявлене бюджетне відшкодування залишилось не відшкодованим. У зв'язку з неповерненням бюджетного відшкодування та з метою повернення заявленої суми бюджетного відшкодування до обігу податку на додану вартість у вересні 2015 року підприємством були надані уточнюючі розрахунки на зменшення заявленої суми бюджетного відшкодування на 2 560 898,00 грн. та перенесення її до рядку 31 розділу IV уточнюючого розрахунку (від 11.09.2015 року № ) до Декларації з ПДВ за червень 2015 року. Разом з цим, враховуючи те, що станом на 15.11.2017 року в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не відображено суму 2 560 898,00 грн. та не збільшено показник реєстраційної суми, що обраховується за формулою відповідно до пункту 200-1.3 ст. 200 Податкового кодексу України та п.34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення".

Спірним по справі є правильність застосування положень ст.99 КАС України щодо пропуску шестимісячного строку звернення до суду за захистом порушеного права.

Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року, передбачалося, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд першої інстанції залишаючи адміністративний позов без розгляду зазначив, що позивач знав про порушене право у листопаді 2015 року, оскільки отримав лист Головного управління ДФС у Донецькій області від 05.11.2015 року № 10555/10/05-99-15-01-13 про надання відповіді (на запит від 09.10.2015 року № 379), у якому було повідомлено позивача, про те, що відповідно до встановленого регламенту та діючих нормативних документів розрахунок ліміту здійснюється виключно на центральному рівні.

Суд звертає увагу що вказаний лист не надає відповідь на запитання про наявність чи відсутність права позивача на бюджетне відшкодування від'ємного значення або можливість його врахування у наступних податкових періодах.

При таких обставинах суд вважає, що з отриманої відповіді неможливо зробити висновок про те чи було порушене право позивача чи ні.

Крім того, слід зазначити, що позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги та відповідач обґрунтовуючи свою позицію, посилаються на норми п.34 підрозділу 2 розділу XX Податкового Кодексу України який встановлює, що станом на третій робочий день після дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість" зареєстрованим платникам податку значення суми податку (позитивне або від'ємне), на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначене пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, та значення усіх її складових, визначених цим Кодексом, дорівнюють нулю, крім значень її складових УНаклОтр, УНаклВид та УМитн, що були сформовані починаючи з 1 липня 2015 року. Зареєстрованим платникам податку таке значення автоматично збільшується контролюючим органом.

Тобто, позивач мав очікувані сподівання на автоматичне вирішення питання щодо відшкодовування від'ємного значення, тому дії (бездіяльність) податкового органу у даному випадку носять триваючий характер.

Також суд звертає увагу на існування права позивача на коригування податкової звітності протягом 1095 днів.

26.04.2017 року позивач звернувся з листом до ДФС України, в якому зазначив, що враховуючи те, що ТОВ "КРАМАГРОСВІТ" збільшує обсяги реалізації готової продукції, у останнього виникає потреба у збільшенні суми ліміту для реєстрації виданих податкових накладних, у зв'язку з чим просив ДФС України у відповідності до вимог чинного законодавства збільшити суму ліміту (реєстраційної суми) на суму 2 560 898,00 грн.

10 жовтня 2017 року (майже ніж через 6 місяців) ДФС України була надана відповідь, згідно якої чітко було визначено, що надалі сума від'ємного значення не перераховується у зв'язку з уточненням показників такої звітності. (а.с.38)

Тобто, з відповіді ДФС України від 10 жовтня 2017 року убачається, що саме в цій відповіді податковий орган надав оцінку обставинам по суті та зазначив про безпідставність вимог ТОВ «КРАМАГРОСВІТ» щодо врахування від'ємного значення у сумі 2 560 898,00 грн.

Враховуючи, що позивач звернувся з адміністративним позовом 28.11.2017 року, згідно штампу вхідної кореспонденції Донецького окружного адміністративного суду № 4228/17, суд приходить до висновку що Підприємство не порушило строк звернення до суду.

При таких обставинах суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про пропуск Товариством з обмеженою відповідальністю "КРАМАГРОСВІТ" шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст.99 КАС України.

У зв'язку з тим, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач не пропустив строк звернення до суду, посилання суду першої інстанції на рішення Верховного суду України від 29.10.2014, № 6-152цс-14 є недоречним, оскільки в цьому рішенні йдеться про обґрунтованість застосування строку позовної давності.

Суд апеляційної інстанції також вважає недоречним посилання суду першої інстанції на рішення ЄСПЛ у справі "Case of Stubbings and others v. the United Kingdom" заява № 22083/93; 22095/93, рішення від 22 жовтня 1996 року, з огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність факту пропуску строку звернення до суду. Крім того, аналізуючи зазначене рішення слід вказати, що дійсно Суд вказує у п.50 рішення, що право доступу до суду не є абсолютним і воно може підлягати обмеженням. Однак Суд має переконатися, що застосовувані обмеження не перешкоджають залишеним особі можливостям доступу (і не звужують їх) у спосіб чи мірою, що підривають саму суть цього права. Крім того, обмеження права на доступ до суду суперечитиме пункту 1 статті 6, якщо воно не має легітимної мети і якщо не забезпечено належного пропорційного співвідношення між використаними засобами та поставленою метою (див. рішення у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the Рішення у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» 18 United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 93, с. 24, п. 57, і нещодавнє рішення у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France) від 4 грудня 1995 року, серія А, № 333-B, с. 41, п. 31). 51.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що строк позовної давності встановлений національним законодавством Великобританії становив шість років та не міг бути поновлений.

Крім того, по справи що розглядається, суд апеляційної інстанції, вважає, що це рішення слід застосовувати саме на користь ТОВ «КРАМАГРОСВІТ», оскільки застосовувані обмеження перешкоджають особі можливості доступу до правосуддя, що підриває саму суть цього права. Крім того, такі обмеження права на доступ до суду суперечитиме пункту 1 статті 6, оскільки на думку суду не забезпечено належного пропорційного співвідношення між використаними засобами та поставленою метою.

При таких обставинах суд першої інстанції надав невірну оцінку рішенню "Case of Stubbings and others v. the United Kingdom".

Посилання суду першої інстанції на справу ЄСПЛ "Deweer проти Бельгії", рішення від 27 лютого1980, також є недоречним, оскільки в ньому йдеться про безпідставність обмеження доступу до правосуддя у зв'язку з наявністю у національному законодавстві Бельгії узгоджувальної процедури. (п.49). До речі в цьому рішенні Суд вважав порушеним п.1 ст. 6 Конвенції.

У справі "Пономарьов проти України", заява № 3236/03, рішення від 3 квітня 2008 року, ЄСПЛ у п.42 зазначав що недотримання вимог п.1 ст.6 Конвенції, полягало в порушенні принципу юридичної визначеності і на думку Суду, поновлення строків на апеляційне оскарження мало на меті не виправлення серйозних судових помилок, а лише перегляд та нове вирішення справи.

За таких обставин, до справи що розглядається, застосовувати зазначене рішення неможливо, оскільки справа по суті у суді першої інстанції не розглядалася взагалі та в справі ЄСПЛ йшлося про порушення п.1 ст.6 Конвенції у зв'язку з порушенням принципу юридичної визначеності.

У справі ЄСПЛ "Мельник проти України", заява № 23436/03, рішення від 28 березня 2006 року, на яку послався суд першої інстанції, Суд у пунктах 30, 31 взагалі надав оцінку щодо змін у цивільному процесуальному законодавстві України з огляду на його ретроспективність та встановив також порушення п.1 ст.6 Конвенції з огляду на порушення принципу юридичної визначеності.

У зв'язку з викладеним, суд зазначає, що перелічені рішення ЄСПЛ, суд першої інстанції помилково застосував до наявних правовідносин.

Пунктом 3 частини 1 статті 320 КАС України встановлено, що підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Суд вважає, що суд першої інстанції проаналізував наявні матеріали справи та зробив висновки, які не відповідають обставинам справи. Тому ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Крім того, апелянт просив суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, розглянути справу по суті та задовольнити їх позовні вимоги.

Зі змісту ч.1 ст.320 КАС України, випливає, що при наявності підстав для скасування ухвали, яка перешкоджає розгляду справи, суд має тільки повноваження направлення справи для продовження розгляду, та не має повноважень на розгляд справи по суті.

При таких обставинах апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Ухвалу суду першої інстанції слід скасувати а справу направити для продовження розгляду.

Повний текст постанови складений 04 квітня 2018 року.

Керуючись статтями 34, 309, 311, 315, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАМАГРОСВІТ" на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2018 р. у справі № 805/4157/17-а - задовольнити частково.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2018 р. у справі № 805/4157/17-а - скасувати.

Справу № 805/4157/17-а направити до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

В решті вимог апеляційної скарги - відмовити.

На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складення постанови у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст.328 КАС України.

Головуючий О.О. Шишов

судді: І.В.Сіваченко

Т.Г.Гаврищук