Справа № 823/485/18
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

28 березня 2018 року справа № 823/485/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Рідзеля О.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Мельникової О.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 (за довіреністю),

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до начальника відділу Прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 про визнання незаконною бездіяльності та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2018 ОСОБА_2 (далі-позивач) звернувся у Черкаський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до начальника відділу Прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 (далі-відповідач), в якому просить:

- визнати незаконною бездіяльність відповідача та зобовязати розглянути заяву, направлену з СПУ з наданням законних рішень по кожному кримінальному провадженню із зазначенням цивільного відповідача та шкоди;

- звільнити від оплати судового збору із-за тяжкого матеріального стану;

- витребувати для огляду заяву, направлену з АПУ та направити на адресу позивача завірені копії 10 заяв для надання доказів (пояснень);

- постановити окрему ухвалу з направленням до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів для розгляду питання до відповідальності;

- стягнути на користь позивача за відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 05.03.2018 відкрито провадження у справі та запропоновано відповідачу у строк протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), що підтверджують фактичні обставини.

27.03.2018 представником відповідача через канцелярію суду поданий відзив на позов, в якому міститься клопотання про закриття провадження у справі з підстав непідсудності справи адміністративному суду.

У судовому засідання представник відповідача клопотання підтримала та просила закрити провадження у справі. Позивач просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши доводи заявленого клопотання, суд виходить з такого.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що спірні відносини стосуються правомірності дій відповідача за наслідком розгляду звернень позивача, що надійшли з Адміністрації Президента України стосовно визначення цивільного відповідача та шкоди, завданої внаслідок викрадення майна в сумі 53625 грн., що є предметом розслідування кримінальних проваджень, у т.ч. за заявами позивача щодо розукомплектування майна, щодо наявної розбіжності у кількості сільгосптехніки СВК «Розсішки», за фактом внесення службовими особами СВК «Розсішки» неправдивих відомостей про відпрацьований позивачем час, а також за фактом крадіжки належного позивачу двигуна та інших запчастин.

На переконання позивача, оскаржуваними діями відповідачем допущено порушення вимог Закону України «Про прокуратуру» в частині скасування незаконних рішень, припинення незаконних дій та вжиття заходів щодо відшкодування матеріальних збитків, а також порушення Закону України Про звернення громадян стосовно того, що позивачу не пояснено право на оскарження та відмовлено у відновленні порушених прав позивача.

При цьому, позивачем під час звернення до суду з цим позовом не було надано суду копій звернень до прокуратури, а тому у суду були відсутні підстави для надання оцінки предмету звернення під час відкриття провадження у справі.

Суд врахував, що до відзиву на адміністративний позов представником відповідача надано копію звернення позивача до Президента України від 29.10.2017, відповідь на яке є предметом цього спору, з якого вбачається, що позивач просив зобовязати слідчі органи провести розслідування у кримінальних провадженнях та матеріалах перевірки, встановити осіб та події злочину, а також цивільного відповідача для відшкодування завданої шкоди.

Так, ст.55 Конституції України передбачено, що кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 КАС України передбачено, що справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За змістом ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом (ч. 1 та ч. 4 ст. 6 КАС України).

Отже, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства (п.2 ч.2 ст.19 КАС України).

Як встановлено під час розгляду справи, спірні правовідносини виникли щодо відповіді на звернення позивача стосовно неправомірності, на його думку, дій Генеральної прокуратури України та органів досудового слідства при розгляді його заяв щодо кримінальних правопорушень. У зверненні позивач також ставить питання щодо стану розслідування кримінальних проваджень та щодо притягнення до відповідальності працівників прокуратури та органів досудового слідства.

Разом з тим, порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування та прокурора врегульовано кримінальним процесуальним законодавством.

Згідно з ч.1 ст.1 Кримінального процесуального кодексу України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 Кримінального процесуального кодексу України).

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування передбачено статтями 303, 314-316 Кримінального процесуального кодексу України.

Спір, що виник між сторонами в даній справі належить вирішити у порядку, передбаченому КПК України, оскільки захист прав заявника, з урахуванням обов'язковості дотримання вимог ст. 2 КАС України, вимагав би від адміністративного суду, до якого надійшов такий позов, перевіряти та надавати оцінку фактам і обставинам, не властивим суду адміністративної юрисдикції, здійснювати судовий контроль дотримання відповідачем правил, встановлених КПК України, проте адміністративний суд не має повноважень на здійснення такої перевірки та відновлення порушених у рамках кримінальних проваджень прав заявника.

Відповідно до п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі Zand проти Aвстрії зазначив, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом норм, що регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з <..> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <..>. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, який, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, не передбаченої законом.

Верховний Суд України у постановах від 24.04.2012 (справа №21-989во10) від 16.09.2015 (справа №21-1666а15), зазначив про те, що спори, які стосуються перевірки правомірності дій (рішень) правоохоронних органів, вчинених (прийнятих) при досудовому розслідуванні, не відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

У рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 №6-рп/2001 зазначено, що захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб як і діяльність суду, маючи особливості, не належить до управлінської сфери.

Конституційного Суд України у рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що здійснюючи перевірку заяв і повідомлень про злочини, прокурор, слідчий, орган дізнання діють до порушення кримінальної справи, однак вдаються до тих же способів і прийомів, що й під час збирання доказів у кримінальній справі; з метою реалізації положень ст.55 Конституції України та недопущення обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина у разі оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого, органу дізнання стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини такі скарги суди повинні розглядати аналогічно до порядку оскарження до суду рішень і дій прокурора, слідчого, органу дізнання, встановленого КПК України.

З огляду на наведене суд зазначає, що компетентним національним судом, до юрисдикції якого належить розгляд скарг щодо прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини, є суд, який спеціалізується на розгляді кримінальних справ.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства та підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.2, 6, 19, 238, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до начальника відділу Прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 про визнання незаконною бездіяльності та зобовязання вчинити дії.

Розяснити позивачу, що справа має розглядатись в порядку кримінального судочинства.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Рідзель

Ухвала у повному обсязі складена 02.04.2018