Справа № 567/199/18
Суддя: Венгерчук А.О.
Дата ухвалення: 2018-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 567/199/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

секретар - Стаднікова А.Г.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Острозького районного суду Рівненської області справу за позовом ОСОБА_1 до начальника сектору реагування патрульної поліції Нетішинського відділення поліції Славутського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття справи про адміністративне правопорушення

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до начальника сектору реагування патрульної поліції Нетішинського відділення поліції Славутського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття справи про адміністративне правопорушення звернувся ОСОБА_1

В обґрунтування позову зазначив, що постановою по справі про адміністративне правопорушення БР №635065 від 09.02.2018 року, винесеною начальника сектору реагування патрульної поліції Нетішинського відділення поліції Славутського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Зазначив, що дана постанова у справі про адміністративне правопорушення мотивована тим, що 09.02.2018 року о 09 год. 40 хв. в м.Нетішин Хмельницької області по вул.Енергетиків, він керував автомобілем НОМЕР_1, в якого був прострочений протокол технічного контролю (т/д до 03.04.2016), за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.121 КУпАП.

Вказує, що 09 лютого 2018 він керував транспортним засобом по вул.Енергетиків в м.Нетішин Хмельницької області, однак був зупинений працівниками поліції, які вказали на необхідність предявити посвідчення водія та документи на автомобіль.

Позивачем було надано посвідчення водія серії РВА № 016876 видане 25.05.1997 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії РВС №302149 видане 06.08.2004 року, поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК/3785977.

Також відповідно до протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 00214-00639-16 складеного 21.06.2016 року автомобіль ГАЗ 330210, державний номерний знак НОМЕР_2, - транспортний засіб після технічного контролю визнано технічним справним, дата чергового проходження обовязкового технічного контролю не пізніше 21.06.2018 року.

Зазначеною інформацією також володіє відповідач, оскільки вона внесена до відповідного реєстру бази даних щодо проходження технічного огляду транспортних засобів, які відповідно до чинного законодавства підлягають технічному огляду.

Вказує, що жодних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення та взагалі події адміністративного правопорушення відповідачем йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення надано не було.

Таким чином, позивач вважає, що ні при підготовці справи про адміністративне правопорушення, ні при її розгляді відповідачем не було встановлено подію адміністративного правопорушенні чи його склад у його діях.

За вказаних обставин, дії посадової особи по складанню постанови БР №635065 від 09.02.2018 року вважає незаконними, а постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в звязку з відсутністю достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, та порушенням інспектором норм матеріального права при складанні постанови.

Сторони в судове засідання не з?явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідач відзиву на позов з посиланням на докази, що обгрунтовують його заперечення проти позову, не подав.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БР № 635065 від 09.02.2018, винесеної начальником сектору реагування патрульної поліції Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2, ОСОБА_1, 09.02.2018 о 09 год. 40 хв. в м.Нетішин по вул.Енергетиків, керував автомобілем марки ГАЗ 330210, реєстраційний номер НОМЕР_2, в якого був прострочений протокол технічного контролю (т/д до 03.04.216), чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.121 КУпАП, за що до останнього застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 340 грн.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 23 Закону України ?Про Національну поліцію України? визначає, що основними повноваженнями патрульної поліції є, зокрема, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративне правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення в тому й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1,2 ст.7 КУпАП).

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, чч.1-3, 5 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Зі змісту постанови БР №635065 від 09.02.2018 року вбачається, що вона складена щодо ОСОБА_1, як такого, що порушив вимоги ч.3 ст.121 КУпАП.

При цьому, пояснення ОСОБА_1 при складанні щодо нього постанови про адміністративне правопорушення не спростовані, відповідач ОСОБА_3 заперечень проти позову та посилань на докази, якими вони обґрунтовуються не подав.

Частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, саме відповідач у справі зобов'язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем правопорушення відповідними доказами.

Відповідач правомірність свого рішення не довів.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Частиною третьої статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух", водій зобов'язаний - мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзвязку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Суд приймає до уваги доводи позивача про те, що на вимогу працівника поліції позивачем було надано посвідчення водія серії РВА №016876 видане 25.05.1997 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії РВС №302149 видане 06.08.2004 року, поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК/3785977, що відповідає вимогам п.2.1. Правил дорожнього руху України.

Окрім того, відповідно до протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 00214-00639-16 складеного 21.06.2016 року, автомобіль ГАЗ 330210, державний номерний знак НОМЕР_2, - транспортний засіб після технічного контролю визнано технічним справним, дата чергового проходження обовязкового технічного контролю не пізніше 21.06.2018 року.

Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як вбачається із оскаржуваної постанови начальником СРПП при винесенні постанови не було з?ясовано всіх обставин справи та наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та не зазначено мотивів відхилення доводів позивача, на які він посилається.

Крім того, відповідачем не було надано суду жодних матеріалів вчиненого правопорушення або інших доказів, якими субєкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

Враховуючи наведене, суд вважає висновки інспектора про порушення позивачем вимог ч.3 ст.121 КУпАП припущеннями та такими, що не підтверджені фактичними даними для доказування вини особи, оскільки обставини з якими закон пов'язує настання даних подій відповідачем не доведені.

Згідно п.п.1-3 ч.1 ст.18 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський зобовязаний, крім іншого, неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов"язки відповідно до вимог нормативно-правоих актів, посадових (функціональних) обов"язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч.2 ст.33 КУпАП).

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Згідно з ч.1, 2 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч.3 ст.121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями ч.2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Разом з цим, згідно ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

З пояснень позивача встановлено, що ОСОБА_1 при складанні постанови заперечував факт вчинення правопорушення, однак в порушення вимог ч.5 ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення працівником поліції складено не було.

Оскільки позивач не погоджувався з доводами відповідача щодо скоєння ним правопорушення за ч.3 ст.121 КУпАП та зважаючи на те, що відповідач не надав суду візив на позов та правомірність свого рішення не довів, а тому, суд приходить до висновку, що жодним доказом наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП в діях позивача встановлено не було оскільки інших доказів щодо вчинення позивачем вказаного правопорушення не надано.

Отже, начальником СРПП Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 при виявлені правопорушення, фіксації правопорушення, формуванні доказової бази (матеріалів справи), розгляду справи про адміністративне правопорушення не було дотримано вимог ст.258 КУпАП, оскільки після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов'язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

За змістом ч.5 ст.258 КУпАП інспектор патрульної поліції не був зобов'язаний складати протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, разом з тим, він мав право це зробити з урахуванням того, що особа заперечувала факт вчинення правопорушення та для збереження доказу правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст.251 КУпАП міг бути доказом його вчинення.

Окрім того, працівником поліції не було зібрано і інших доказів, що підтверджували б факт вчинення правопорушення та не було достовірно з"ясовано всіх обставин справи, оскільки відповідно до протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 00214-00639-16 складеного 21.06.2016 року, автомобіль ГАЗ 330210, державний номерний знак НОМЕР_2, після технічного контролю визнано технічним справним, дата чергового проходження обовязкового технічного контролю не пізніше 21.06.2018 року, а також зазначена інформація внесена до відповідного реєстру бази даних щодо проходження технічного огляду транспортних засобів, які відповідно до чинного законодавства підлягають технічному огляду.

Відповідно ч.3 ст. 77 КАС України, докази суду надають учасники справи. При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно ч.1,4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов'язок доказування вини водія у вчиненні правопорушення у сфері дорожнього руху покладено на посадову особу, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

За таких обставин суд вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, відповідачем не доведений, оскільки будь-яких матеріалів справи та доказів відповідачем не зібрано, а тому постанова підлягає скасуванню.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність вищевказаним критеріям, суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення, посадовою особою її не було мотивовано, а тому вона підлягає скасуванню у судовому порядку.

На підставі викладеного, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позиція позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП підтверджується, зокрема, копією протоколу первірки технічного стану транспортного засобу, відповідачем при винесенні рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача не були дотримані положення КУпАП щодо необхідності зясування всіх обставин справи, а тому суд вважає, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України. Крім того, згідно ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення, крім іншого, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Отже, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення не входить до повноваження адміністративного суду під час розгляду справи за правилами КАС України. На підставі викладеного, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 222, 258, 265-2, 283, 287, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 6, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 286 КАС України,

ухвалив

адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3) до начальника сектору реагування патрульної поліції Нетішинського відділення поліції Славутського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2, (місцеперебування: м.Нетішин, вул.Енергетиків,4 Хмельницька область), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі і закриття справи про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №635065 винесеної 09 лютого 2018 року, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Острозький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_4