Справа № 208/6108/16-а(2-а/208/202/16)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2018 року справа № 208/6108/16-а(2-а/208/202/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В.,

суддів: Чабаненко С.В. Чумака С.Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року у справі №208/6108/16 ( головуючий 1-ї інстанції Похваліта С.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 03.10.2016 року звернувся до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (правонаступником якого є - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області), в якому просив зобовязати відповідача відновити пенсійну справу, взяти на облік ОСОБА_3, як непрацюючого пенсіонера, та поновити їй виплату пенсії з 01 жовтня 2013 року.

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про зобовязання відповідача поновити ОСОБА_3 виплату пенсії.

Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року адміністративний позов задоволено частково, а саме зобовязано Камянське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області відновити пенсійну справу ОСОБА_3 та взяти її на облік, як непрацюючого пенсіонера. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Позивач відзив на апеляційну скаргу суду апеляційної інстанції не надав.

Позивач, представник позивача та представник відповідача в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник відповідача надіслав до апеляційного суду клопотання, яким просив розглянути справу без участі представника управління.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1, перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Донецька та отримувала пенсію за віком. В лютому 2001 року позивач виїхала на постійне проживання до Ізраїлю, внаслідок чого виплату пенсії було припинено.

16.09.2013 року ОСОБА_3 зверталась до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Донецька із заявою про поновлення виплати пенсії, в чому їй було відмовлено. Вказану відмову оскаржено до суду.

Постановою Ленінського районного суду м.Донецька від 18 червня 2014 року у справі № 260/10151/13-а в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2014 року визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Донецька щодо невиплати пенсії за віком ОСОБА_1 та зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Донецька здійснити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 01 жовтня 2013 року.

22.11.2014 року ОСОБА_2 в інтересах позивача звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська з заявою, якою просив витребувати або відновити пенсійну справу ОСОБА_3, взяти її на облік за місцем знаходження представника та здійснювати виплату пенсії з 01 жовтня 2013 року.

Листом від 28.09.2015 року №к-6/76 Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська повідомило ОСОБА_2, що УПФУ в Заводському районі м.Дніпродзержинська не є відповідачем по справі №260/10151/13-а, а тому не має підстав для виконання судового рішення у цій справі (а.с.7).

Вказану відмову позивач оскаржила до суду.

Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 березня 2016 року у справі №208/234/16-а, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2016 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с. 3-4).

03.10.2016 року представник позивача ОСОБА_2 знов звернувся до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області), в якому просить зобовязати відповідача відновити пенсійну справу, взяти на облік ОСОБА_1, як непрацюючого пенсіонера та поновити виплату пенсії з 01 жовтня 2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги в частині зобовязання саме відповідача відновити пенсійну справу ОСОБА_3 та взяти її на облік, як непрацюючого пенсіонера, суд першої інстанції взагалі не мотивував свій висновок, обмежившись цитуванням норм пенсійного законодавства щодо права на пенсію, розміру пенсії та перерахунку пенсії.

Колегія суддів не може погодитись з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно абзацу 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 затверджено «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту Порядок №22-1).

ОСОБА_1 до лютого 2001 року перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Донецька та отримувала пенсію за віком.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1.5 порядку заява на запит пенсійної справи за новим місцем проживання подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

З аналізу зазначеної норми можна зробити висновок, що особа повинна особисто звернутися до пенсійного органу за своїм новим місцем проживання (реєстрації) із заявою на запит пенсійної справи.

Проте, до пенсійного органу звернувся представник позивача ОСОБА_2, що не передбачено абзацом 4 пункту 1.5 Порядку.

При цьому, представник позивача звернувся за місцем свого проживання, оскільки позивач з лютого 2001 року виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю та на час подання заяви не проживала (не була зареєстрована) за місцем, на яке поширюються повноваження відповідача.

Крім того, як зазначалось вище, постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.08.2014 року у справі №260/10151/13-а задоволено апеляційну скаргу позивача та задоволено адміністративний позов ОСОБА_3 до УПФУ в Ленінському районі м.Донецька щодо поновлення виплати пенсії за віком. Зокрема, визнано протиправною бездіяльність УПФУ в Ленінському районі м.Донецька протиправною щодо невиплати пенсії за віком ОСОБА_3 та зобовязано відповідача поновити їй виплату пенсії за віком з 01.10.2013 року.

В звязку з проведенням на території Донецької області АТО, згідно Переліку управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах Донецької та Луганської областей, які здійснюють повноваження з обслуговування страхувальників на період проведення антитерористичної операції, визначеного Постановою Правління ПФУ №9-1 від 12.05.2015 року, повноваження Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м.Донецька здійснює Костянтинівське обєднане управління Пенсійного фонду України.

Таким чином, ОСОБА_3 у відповідності до вимог Порядку №22-1 з заявою про взяття на облік та поновлення виплати пенсії повинна була звернутись до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України.

Проте, представник позивача звернувся до УПФУ в Заводському районі м.Дніпродзержинська, тобто за своїм місцем проживання, що не передбачено законом.

Відповідач - Камянське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (правонаступником якого є - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області), як орган державної влади, що повинен діяти виключно в межах наданих законом повноважень та у спосіб передбачений законом, не є особою, яка по відношенню до позивача має обовязок щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_3, оскільки не є відповідачем по справі №260/10151/13-а й відповідно не повинен виконувати судове рішення. Крім того, ОСОБА_3 ніколи не перебувала на обліку у відповідача, а отже відповідач не несе по відношенню до позивача обовязку, як орган що реалізує державну політику в сфері соціального захисту населення, зокрема щодо пенсійного забезпечення.

Посилання суду першої інстанції на постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509, від 05.11.2014 року №637 та від 07.11.2014 року №597 щодо обліку осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції та здійснення таким особам соціальних виплат є безпідставним, оскільки ОСОБА_3 такого статусу не отримувала та в матеріалах справи відомості щодо її перебування на території України, в тому числі у містах та районах Донецької та Луганської областей, де проводилось АТО, відсутні.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як субєктом владних повноважень, доведено правомірність відмови у відновленні пенсійної справи позивача, взяття позивача на облік як непрацюючого пенсіонера та поновлення виплати пенсії.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не повно зясовані обставини, що мають значення для справи та постанова прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини пятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

За приписами пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року у справі №208/6108/16 задовольнити.

Постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року у справі №208/6108/16 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобовязання вчинити дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: С.Ю. Чумак