Справа № 802/637/18-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 березня 2018 р. Справа № 802/637/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області

про: визнання протиправною відмови, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (далі - Могилів-Подільське ОУПФУ Вінницької області, відповідач) про визнання протиправною відмови, зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії з урахуванням заробітної плати (доходу) за період страхового стажу з 1985 по 1995 роки, подавши всі необхідні документи. Однак відповідач відмовив у їх врахуванні з причини непроведення зустрічної перевірки поданих довідок з Пенсійним Фондом Російської Федерації.

На переконання позивача, відмова у врахуванні поданих ним довідок з підстави неможливості проведення зустрічної звірки за наявності всіх необхідних первинних документів не ґрунтується на нормах законодавства та порушує його право на врахування для обчислення пенсії заробітної плати (доходу) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000, визначене ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 26.02.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

У строк, встановлений судом, відповідач надав на адресу суду відзив (вх. № 9182 від 12.03.2018), в якому Могилів-Подільське ОУПФУ Вінницької області просить відмовити в задоволенні позову, зазначаючи, що позивачу правомірно відмовлено у врахуванні довідок про заробітну плату за 1985-1995 роки. Свою позицію мотивує тим, що оскільки страховий стаж позивача з 1 липня 2000 року більше ніж 60 місяців, тому довідки про заробітну за 1985-1995 роки, видані ООО "Лукойл - Западная Сибирь" ТПП "Покачевнефтегаз", ТПП "Дангепаснефтегаз", обов'язково потрібно підтвердити відповідною перевіркою або первинними документами.

Зазначає, що Могилів-Подільське УПФУ Вінницької області 16.02.2017 направляло запит на відділ Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Лангеггас щодо проведення зустрічної перевірки довідок про заробітну плату за 1985-1995 роки або надання первинних документів про нараховану заробітну плату за вказані роки. Оскільки станом на 29.09.2017 вимоги листа не виконані - перевірка документів не підтверджена, первині документи не надіслані, врахувати вищезазначені довідки у відповідача немає підстав.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке.

20.09.2017 позивач звернувся до Могилів-Подільського УПФУ Вінницької області з заявою про врахування довідок про заробітну плату (доходу) за період страхового стажу за 1985-1995 роки.

Листом від 29.09.2017 № 3211/09-73/02-01 позивачу повідомлено, що при розрахунку розміру пенсії йому не було враховано заробітну плату, яка вказана у довідках про заробітну плату (доходу) за період страхового стажу за 1985-1995 роки, оскільки вони не підтверджені первинними документами. Зазначено, що Могилів-Подільське УПФУ Вінницької області 16.02.2017 направляло запит на відділ Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Лангеггас щодо проведення зустрічної перевірки довідок про заробітну плату за 1985-1995 роки або надання первинних документів про нараховану заробітну плату за вказані роки. Оскільки станом на 29.09.2017 вимоги листа не виконані - перевірка документів не підтверджена, первині документи не надіслані, врахувати вищезазначені довідки немає підстав.

Дані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив з такого.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок).

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно з частиною 5 вказаної статті Закону заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

За приписами п. 2.10 Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Частиною 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Таким чином, відповідно до положень чинного законодавства обов'язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

У наявному в матеріалах справи листі ТПП "Покачнефтегаз" ТОВ "Лукойл-Західна Сибір" №36/09-364 від 28.08.2017 зазначено, що видача та достовірність довідок про заробітну плату на ім'я ОСОБА_1 за періоди роботи з 14.09.1985 по 31.12.1987 та з 02.04.1988 по 30.06.1995 підтверджується первинними документами, які знаходяться на зберігання у відомчому архіві ТПП "Покачнефтегаз".

Відповідно до листа відомчого архіву ТПП "Лангепаснефтегаз" № 36-406 на лист Могилів-Подільського ОУПФУ Вінницької області № 414/06-52/02 від 16.2.2017 доведено до відома, що технічне оснащення архіву, а також фізичний стан та формат особових рахунків тресту "Лангепаснефтестрой" не дозволяють проводити їх розшифрування та перепрошиття для подальшого сканування та ксерокопіювання, вказані дії потягнуть за собою втрату документів. Зазначено, що архівні довідки формуються відповідно до встановлених вимог, тобто відомості про трудовий стаж та заробітну плату формуються так, як вони викладені в документах архіву організації, без врахування форм та вимог, встановлених органами ПФ та соціального захисту СНД.

Зазначені документи жодним чином не спростовують факт роботи позивача на підприємстві Російської Федерації - ТПП "Покачнефтегаз" ТОВ "Лукойл-Західна Сибір" у зазначені вище періоди, та не спростовують достовірності відомостей у довідка, які були позивачем надані відповідачу, про заробітну плату за період страхового стажу з 1985 по 1995 роки містять недостовірні дані.

Крім того, з наданих позивачем довідок також вбачається, що суми заробітної плати, які зазначені в довідках, підтвердженні первинними документами, особовими рахунками, які прошнуровані та пронумеровані. Архівні документи зберігаються на території Російської Федерації у відомчому архіві ТПП "Покачнефтегаз", що підтверджується листом №36/09-364 від 28.08.2017.

Таким чином, суд дійшов висновку, що довідки про заробітну плату за період з 01 вересня 1985 року по 30 червня 1995 року, видані ТПП "Покачнефтегаз" ТОВ "Лукойл-Західна Сибір" на ім'я позивача, підтверджені первинними документами.

Відмова у зарахуванні даних довідок на підставі неможливості проведення акту зустрічної перевірки при наявності первинних документів не ґрунтується на нормах закону та є протиправною та порушує право позивача на врахування для обчислення пенсії заробітної плати (доходу) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000, визначене ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("STRETCH v. THE UNITED KINGDOM " № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

У пункті 52 рішення у справі "Щокін проти України" (№ 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд однак зобов'язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі "Скордіно проти Італії" ("Scordino v. Italy"№ 36813/97).

Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого важливого фінансового питання, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

У вказаному рішенні Європейський суд з прав людини, з посиланням на закріплений в законодавстві України принцип in dubio pro tributario, зазначив, що органи державної влади повинні віддавати перевагу найбільш сприятливому для людини та громадянину тлумаченню національного законодавства.

Крім того, практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у пункті 61 Рішення "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права ("Brumarescu v. Romania" № 28342/95). Крім цього, у пункті 109 справи "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови" Суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку ("Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova" № 45701/99).

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов'язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства"(Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Виходячи з вищенаведеного, суд доходить до висновку, що вимога позивача щодо зобов'язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням довідок про заробітну плату за період з 01 вересня 1985 року по 30 червня 1995 року, виданих ТПП "Покачнефтегаз" ТОВ "Лукойл-Західна Сибір", за відповідні роки та провести розрахунок пенсії, починаючи з 20.09.2017 з урахуванням заробітної плати за період з 01 вересня 1985 року по 30 червня 1995 року згідно з довідками за відповідні місяці та роки, виданих ТПП "Покачнефтегаз" ТОВ "Лукойл-Західна Сибір", відповідно до ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є обґрунтованою.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено, правомірність пред'явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Могилів-Подільського ОУПФУ Вінницької області понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області у врахуванні ОСОБА_1 довідок про заробітну плату за період з 01 вересня 1985 року по 30 червня 1995 року, виданих ТПП "Покачнефтегаз" ТОВ "Лукойл-Західна Сибір".

Зобов'язати Могилів-Подільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області призначити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням довідок про заробітну плату за період з 01 вересня 1985 року по 30 червня 1995 року, виданих ТПП "Покачнефтегаз" ТОВ "Лукойл-Західна Сибір", за відповідні роки та провести розрахунок пенсії, починаючи з 20.09.2017 з урахуванням заробітної плати за період з 01 вересня 1985 року по 30 червня 1995 року згідно з довідками за відповідні місяці та роки, виданих ТПП "Покачнефтегаз" ТОВ "Лукойл-Західна Сибір", відповідно до ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути на користь ОСОБА_1 (24000, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1) судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницькій області (24000, Вінницька область, вул. Вірменська, 19, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович