Справа № 815/6726/17
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/6726/17

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Скрипченка В.О.,

при секретарі Іщенко В.О.,

за участю представника 3-ї особи - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2018 року (м. Одеса, дата складання повного тексту рішення - 12.01.2018р.) про забезпечення адміністративного позову по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Калганової Марії Володимирівни, третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та житловий будинок, -

В С Т А Н О В И В:

20.12.2017 року ОСОБА_3 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Калганової М.В., 3-х осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2, якому просила суд:

- скасувати рішення приватного нотаріуса від 08.04.2016р. індексний номер 29175919 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на нерухоме майно: житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на земельну ділянку, що розташована за адресоюАДРЕСА_2, за номером запису про право власності 14089864;

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_3, за номером запису про право власності 14089814.

11.01.2018 року від представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 надійшла заява про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту та оголошення заборони відчуження ОСОБА_6, ОСОБА_2, а також будь-яким особам, що можуть діяти в їх інтересах або в своїх, на земельну ділянку загальною площею 0,056 га, кадастровий номер НОМЕР_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 27, та житловий будинок загальною площею 155,7 кв. м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 27, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

- заборони органам та суб'єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки загальною площею 0,056 га, кадастровий номер НОМЕР_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 27, та житлового будинку загальною площею 155,7 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 27, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.01.2018 року клопотання представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення адміністративного позову задоволено частково. Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також іншим суб'єктам на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, до набрання законної сили рішення за результатом розгляду адміністративної справи №815/6726/17 по суті, вчиняти дії, пов'язані з державною реєстрацією (перереєстрацією) прав власності на нерухоме майно, а саме земельну ділянку загальною площею 0,056 га, кадастровий номер НОМЕР_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 27, та житловий будинок загальною площею 155,7 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 27, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду 1-ї інстанції, третя особа ОСОБА_2 01.02.2018 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану вище ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12.01.2018 року та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову в повному обсязі.

Представник 3-ї особи ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні суду 2-ї інстанції апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити та скасувати застосовані окружним судом заходи забезпечення позову.

Інші учасники процесу в судове засідання не прибули з невідомих причин, про день, час та місце розгляду справи були своєчасно та належним чином повідомлені.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ представника апелянта, дослідивши матеріали справи, оскаржувану ухвалу суду 1-ї інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, з урахуванням обставин справи, вважає, що дана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

07.09.2006р. між 3-ю особою ОСОБА_5 та позивачем ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб. В період шлюбу вони, за спільні кошті, на підставі договорів купівлі-продажу від 29.07.2009р., придбали у гр.ОСОБА_8 спірні житловий будинок пл.155,7 кв.м та земельну ділянку пл.0,056 га. При цьому, право власності на нерухоме майно було оформлено тільки на одного з подружжя - ОСОБА_5

В літку 2017р. позивачці стало відомо, що ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 25.08.2015р. по цивільній справі №523/12744/15-ц (яка набрала законної сили 01.09.2015р.) було затверджено мирову угоду, укладену 19.08.2015р. між ОСОБА_6 та її чоловіком ОСОБА_5, за умовами якої, ОСОБА_6 відмовляється від стягнення з ОСОБА_5 боргу у сумі 2 990 000 грн., а ОСОБА_5, в свою чергу, передає у власність ОСОБА_6 спірні житловий будинок та земельну ділянку, і за останнім визнається право приватної власності на це нерухоме майно.

В подальшому, на підставі вказаної вище ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 25.08.2015р. (по ц/справі №523/12744/15-ц), приватним нотаріусом Одеського МНО Калгановою М.В. (без врахування інтересів позивачки, як дружини боржника) 08.04.2016р. було прийнято рішення (індексний номер 29175919) та здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень спірних будинку і земельної ділянки на ім'я ОСОБА_6

Далі, т.б. 26.10.2016р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_9, який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_2, був укладений іпотечний договір, згідно умов якого, ОСОБА_6 передав, а ОСОБА_2 прийняв в забезпечення вимог за нотаріально посвідченим договором позики від 26.10.2016 року (сума позики 2 443 839,24 грн.) нерухоме майно (т.б. спірні будинок та з/ділянку).

29.08.2017 року Апеляційний суд Одеської області, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, своєю ухвалою скасував ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 25.08.2015р. про затвердження мирової угоди та направив справу №523/12744/15-ц на новий розгляд до Суворовського районного суду м.Одеси, який, в свою чергу, ухвалою від 21.11.2017р. залишив позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_5 без розгляду.

В зв'язку з вказаними обставинами позивачка, вважаючи свої права порушеними, звернулася до окружного суду із даним позовом та із заявою про його забезпечення шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно.

Приймаючи рішення про часткове задоволення клопотання позивача та забезпечуючи даний позов шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно до набрання законної сили рішення по цій адміністративній справі вчиняти дії, пов'язані з державною реєстрацією (перереєстрацією) прав власності на спірні об'єкти нерухомого майна, суд 1-ї інстанції виходив з обґрунтованості доводів заяви та існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з вказаними висновками суду 1- інстанції та вважає їх обґрунтованими та відповідаючими положенням ст.ст.150,151 КАС України, а застосовані заходи забезпечення даного позову - спів мірними, ефективними та справедливими.

До такого висновку апеляційний суд приходить з наступних підстав.

Так, як визначено ч.ч.1,2 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Разом з тим, згідно з ч.4 ст.150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч.1 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм діючого КАС України дозволяє дійти висновку про те, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову; для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч.2 ст.150 КАС України.

Як вбачається зі змісту положень п.17 Постанови Пленуму ВАС України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ» №2 від 06.03.2008р., в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Положення ст.150 КАС України також, в свою чергу, передбачають, що обов'язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є обґрунтована заява сторони в тому рахунку з зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

При цьому, доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

Окрім того, одночасно судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, звертає увагу й на те, що спосіб забезпечення позову також має бути співмірним заявленим позовним вимогам.

Так, як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду даної адміністративної справи фактично є правомірність прийняття приватним нотаріусом рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - індексний номер 29175919 від 08.04.2016р., яким проведено державну реєстрацію права власності за 3-ю особою ОСОБА_6 на спірний житловий будинок та земельну ділянку, на які, в свою чергу, позивачка, як дружина власника цього нерухомого майна - ОСОБА_5, теж мала право. В подальшому, через декілька місяців, т.б. у жовтні 2016р., спірне нерухоме майно, на підставі іпотечного договору, перейшло вже до іншого власника - 3-ї особи ОСОБА_2

Як встановлено з матеріалів справи та вже зазначалося вище, суд 1-ї інстанції частково задовольнив заяву-клопотання позивачки та забезпечив даний позов шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно до набрання законної сили рішенням по цій адміністративній справі вчиняти дії, пов'язані з державною реєстрацією (перереєстрацією) прав власності на спірні об'єкти нерухомого майна.

Судова колегія вважає таке рішення окружного суду на час його прийняття обгрунтованим та погоджується з тим, що вжиття саме таких заходів забезпечення цього адміністративного позову має основною метою збереження існуючого становища до закінчення розгляду даної справи по суті.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу й на те, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у визначений судом 1-ї інстанції спосіб повністю відповідає предмету позову, жодним чином не тягне за собою фактичне вирішення спору по суті, а також до розгляду цієї справи по суті унеможливить подальший перехід права власності на спірне нерухоме до інших осіб (т.б. до 3-го або 4-го власника).

До того ж, при прийнятті остаточного рішення по даному питанню, судова колегія вважає необхідним прийняти до уваги й відсутність факту оскарження спірної ухвали суду 1-ї інстанції відповідачем та іншими 3-ми особами, а також наявність вже ухваленого окружним судом рішення від 12.03.2018р. по суті спору (яке не набрало законної сили) та наявність існуючого в Комінтернівському районному суді Одеської області цивільного спору (ц/справа №504/325/18) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Крім того, слід зазначити і про те, що зі змісту приписів ст.ст.9,77 КАС України слідує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.150,151,154,308,309,310,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 30.03.2018р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

В.О. Скрипченко