Справа № 408/2335/17-а
Суддя: Кускова Т. В.
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №408/2335/17-а
Провадження №2-а/408/29/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

Головуючого судді Кускової Т.В.

при секретарі Сіпаковій Л.А.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання неправомірними дії УПФ України в Станично-Луганському районі Луганської області під час призначення пенсії та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання неправомірними дії УПФ України в Станично-Луганському районі Луганської області під час призначення пенсії та зобовязання здійснити певні дії.

В позові посилається на те, що він, ОСОБА_2 є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням серія ААІ № 901439 від 23.11.2016 року та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області ( відповідач), отримує пенсію за віком.

Вказує, що під час звернення до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області із заявою про призначення пенсії, фахівець відділу з призначення пенсій відмовив йому у прийнятті до обчислення страхового стажу та нарахування пенсії період його праці на Луганському автотранспортному підприємстві 10927 за період з 1982 року по 1995рік ( порядковий номер запису у трудовій книжці з 8 по 14 ), в наслідок чого до страхового стажу не зараховано більше 13 років, що суттєво вплинуло на суму пенсії.

В обґрунтування підстав для відмови у зарахування до страхового стажу вказаного періоду, стало виправлення у номері наказу, згідно до якого його було звільнено з підприємства, а саме і у запису «приказ 28-ОК» шрифт у цифрі «28» виділено більш жирним шрифтом, що з точки зору інспектору є підробкою або підтиркою дійсного номеру наказу про звільнення.

На заперечення стосовно того, що різниця у контурі шрифту на вказаному записі трудовій книжці є особливість або погрішності канцелярського виробу ( стержня шарикової ручки) та допущено працівником відділу кадрів, на якого покладено обов'язок щодо занесеня даних у трудові книжки працівників підприємства.

З метою підтвердження дійсності спірного запису у трудовій книжці він вжив ряд заходів щодо отримання дублікату наказу № 28 -ОК Луганської автотранспортного підприємства 10927. Однак, у звязку з тим, що початком проведення антитерористичної операції, розпочатої Урядом України на території Луганській області, усі документи, передані до Луганського обласного державного архіву залишились у місті Луганські тобто на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, а тому архівна довідка, до якої додається копія наказу № 28-ОК Луганського автотранспортного підприємства 10927. видана і засвідчена працівниками архівного управління так званої «Луганской народной республіки».

В 2017 році він звернувся до ПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області із заявою стосовно вжиття заход щодо перерахунку пенсії шляхом зарахування до страхового стажу з врахуванням періоду праці на Луганському автотранспортному підприємстві 10927 за період з 1982 року по 1995рік на підставі копії наказу №28-ОК Луганського автотранспортного підприємства 10927. Однак, ПФУ в Станично-Луганському районі листом від 15.03.2017р. № 12 К-5 відмовив йому посилаючись на те, що архівна довідка, яка підтверджує спірний запис у трудовій книжці видана архівною установою, яка знаходиться на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, а тому не може бути прийнята до розгляду.

Вважає такі дії відповідача неправомірними і незаконними і такими, що порушують його конституційне право на соціальний захист.

Просив суд визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі у неприйнятті до обчислення страхового стажу період праці на Луганському автотранспортному підприємстві 10927 за період з 1982 року по 1995рік при нарахування йому, ОСОБА_2 пенсії за віком.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області вчинити певні дії щодо перерахунку призначеної ОСОБА_2 пенсії, зарахувавши до страхового стажу період праці на Луганському автотранспортному підприємстві 10927 за період з 1982 року по 1995 рік.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили суд задовольнити з підстав викладених в ньому.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суд письмові заперечення проти позову.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, приходить до наступних висновків.

Згідно з ст.46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.3 ст.4 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч.1 ст.24 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.2 ст.24 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93р. №58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 вищезазначеної Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Як випливає з відповіді відповідача від 15.03.2017р. №12/к-5, позивачу не зараховано періоди роботи, які записані у трудовій книжці під номерами 8-14 до страхового стажу у звязку з тим, що у трудовій книжці в записі №14 внесені зміни, які не відповідають вимогам п.2 пп.2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок від 29.07.1993р. № 58 із змінами та доповненнями, а саме до трудової книжки позивача в записі №14 проведено не зрозумілі виправлення, зокрема номер та дата наказу про звільнення записані іншою ручкою та не завірені печаткою підприємства, та не підтверджені документально. (а.с.7).

З трудової книжки позивача заведеної 17.06.1974 року випливає, що в записі №14 «уволен с работи по собственному желанию…», має місце а графі 4 запис номеру та дати наказу відмінним кольором ручки, які не завірені підписом відповідальної особи та печаткою підприємства, що не відповідає п.2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58.

Відповідно до трудової книжки, позивач в період з 16.02.1982 прийнятий в «Ворошиловоградське АТП 12121» на посаду водія, яке 21.05.1986р. було перейменоване в «Ворошиловоградське АТП 30927», яке 01.01.1988р. було перейменоване в «Ворошиловоградське АТП 10927», згодом йому 22.11.1982р. присвоєно другий клас водія, 01.04.1984р. позивача переведено на посаду контролера технічного стану автотранспортних засобів, 08.05.1984 р. позивача переведено на посаду водія другого класу для роботи на автобусах будь-яких марок, про що у трудовій книжці зроблено записи №8-13. Дані записи не містять будь-яких виправлень (а.с.4).

У судовому засіданні позивачем на підтвердження спірного запису в трудовій книжці надано копію наказу 28-ОК від 10.05.1995 року ( оригінал оглянутий судом в засіданні), згідно ОСОБА_2 звільнено за власним бажанням (а.с.48-50), копія наказу завірена «Начальником Архівного відділу управління адміністрації м. Луганськ ЛНР».

Статтею 3 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014р. № 1207-VII визначено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

Крім цього, стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами».

Відтак, суд вважає, що запис про спірний період роботи, підтверджується копією наказу 28-ОК від 10.05.1995 року, який був оглянутий судом.

Відповідно до п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93р. №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Отже, запис №14 в трудовій книжці позивача засвідчений відповідною печаткою відділу кадрів «Ворошиловоградське АТП 10927» і підписом.

Ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Отже, в цьому випадку суд встановлено, що факт роботи позивача у період з 16.02.1982 р. по 11.05.1995 р. підтверджується записами в трудовій книжці.

Крім цього, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Відповідно до п.17 указаного Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Враховуючи зазначені правові положення, у судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, які підтвердили факт роботи позивача з 1982 року по 1995 рік, так як вони працювали у «Ворошиловоградське АТП 10927», протягом спірного періоду та підтвердили факт того, що саме у травні 1995року ОСОБА_2 був звільнений.

Таким чином, суд вважає встановленим факт роботи позивача з 16.02.1982 р. по 11.05.1995 р. «Ворошиловоградське АТП 10927», і в той же час суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірність свого рішення, як того вимагає ч.2 ст.77 КАС України, та його дії та рішення в цій ситуації слід визнати протиправними, оскільки вони не відповідають вимогам ст.ст.1, 3, 8, 46 Конституції України, ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пунктів 1, 2, 17 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637.

Виходячи з вищезазначеного, суд доходить висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі у неприйнятті до обчислення страхового стажу період праці на Луганському автотранспортному підприємстві 10927 за період з 1982 року по 1995 рік при нарахуванні ОСОБА_2 пенсії за віком.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області перерахувати та виплатити призначену ОСОБА_2 пенсію, зарахував до страхового стажу період його праці на Луганському автотранспортному підприємстві 10927 за період з 1982 по 1995 рік.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

СУДДЯ Т.В.КУСКОВА