Справа № 821/409/18
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/409/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Морської Г.М.,

при секретарі: Кованій В.А.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма Строй Мастер"

до Херсонської митниці ДФС України

про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма Строй Мастер" (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Херсонської митниці ДФС України (далі-відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення митного органу про коригування митної вартості товарів №UA508070/2018/000014/2 від 20.02.2018 року.

Ухвалою від 05.03.2018 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання на 28 березня 2018 року.

Возовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.07.2017 року між ТОВ "КФ Строй Мастер" та компанією Foshan Shunde Obita Furniture Produucts Co LTD укладено зовнішньоекономічний контракт № CH-UA-17/07/15, предметом якого є поставка фурнітури меблевої. За умовами даного контракту постачання товару здійснюється на умовах CIF Одеса/Чорноморськ/Южний. Визначена за ціною договору та задекларована позивачем митна вартість товару становила 19552,44 дол. США. На підтвердження митної вартості товару позивач надав відповідачу пакет документів, які передбачені статтею 53 Митного Кодексу України, проте під час митного оформлення товару посадовою особою відповідача витребувано додаткові документи на підтвердження митної вартості товару, за наслідками чого відмовлено позивачу у митному оформленні товару та відповідно до ст. 55 Митного кодексу України проведено консультацію і обрано резервний метод обчислення митної вартості товару, а також прийнято рішення про коригування митної вартості. Позивач вважає протиправними спірне рішення відповідача, посилаючись на те, що митним органом не обґрунтовано свої доводи щодо подання ТОВ "КФ "Строй Мастер" документів, які не дозволяли відповідачу у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни на підставі документів, які були подані декларантом. Позивач зазначає, що документи ним подані у обсязі, достатньому для визначення відповідачем митної вартості задекларованого товару за основним методом, оскільки містять усю необхідну інформацію про вартість товару, а також реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, а тому висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції) є протиправним. У свою чергу, умови поставки СІF передбачають витрати за поставку та страхування товару за рахунок продавця, а тому позивач не повинен підтверджувати вартість страхування та перевезення товару у спосіб надання додаткових документів. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач просить відмовити в задоволені позову виходячи з наступних обставин. 29.01.2018 року ТОВ "КФ "Строй Мастер" до сектору митного оформлення митного поста "Херсон-центральний" Херсонської митниці ДФС подано митну декларацію №UA508070/2018/000150 для здійснення митного оформлення товару №1 "фурнітура меблева сталева", країна походження ОСОБА_2 та товару №2 "фурнітура меблева пластикова", країна походження ОСОБА_2. Товар ввезено на умовах поставки CIF - Чорноморськ (Україна) на виконання умов договору від 15.07.2017 року. Під час надходження декларації здійснено перевірку за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР), якою виявлено ризики, а саме - сформовано перелік попереджень щодо декларанта та обов'язкових митних процедур, зокрема, про можливе заниження митної вартості та необхідність здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України, тощо. Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснювався згідно з вимогами розділів III та XI даного Кодексу шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідач зазначає, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і містять розбіжності та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. До вказаних складових митної вартості відносяться витрати на страхування та транспортування товарів, які за контрактом не включені до ціни товару, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар та не були заявлені декларантом, як складова митної вартості. Таким чином відповідачем встановлено, що декларантом не подано документи, що містять відомості про витрати на страхування та транспортування, платіжний документ про фактично оплату за товар. Перевіркою додатково поданих документів встановлено розбіжності в лінійному коносаменті, а саме відправником товару зазначено "Settle International Limited (HK)", інформація щодо якого відсутня в будь-яких інших поданих товаросупровідних документах, а також як реального отримувача товару зазначено "TANIT LLC" (Chornomorsk. Odessa. Ukraine), проте згідно поданих разом з митною декларацією документів отримувачем товару є позивач. Крім того, подана для підтвердження контрактної вартості комерційна (бізнес) пропозиція виробника товару від 27.12.2017 року не містить періоду дії наведених у ній цін. Порівнявши рівень заявленої митної вартості задекларованих товарів з рівнем митної вартості подібних товарів, інформація про які міститься в базі даних цінової інформації ЄАІС Держмитслужби, встановлено невідповідність заявленого декларантом рівня митної вартості товару з тією інформацією, що наявна у розпорядженні митниці. У результаті виявлених відповідачем порушень митну вартість товару було скориговано та визначено за резервним методом, що стало підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №UA508070/2018/000014/2 від 20.02.2018р.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов з підстав викладених у ньому.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та проаналізувавши норми законодавства, суд встановив наступне.

15.07.2017р. року між ТОВ "КФ Строй Мастер" (Покупець) та компанією Foshan Shunde Obita Furniture Produucts Co LTD (Продавець) укладено зовнішньоекономічний Контракт № CH-UA-17/07/15 (далі - Контракт), предметом якого є поставка меблевої фурнітури в номенклатурі, кількості та за ціною, визначених у супровідних документах. Пунктом 3.1 Контракта передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах CIF Одеса/Чорноморськ/Южний відповідно до Міжнародних правил роз'яснення торгових термінів "Інкотермс" (Публікація МТП в редакції 2010 року).

З метою розмитнення поставленого товару 19.02.2018 року ТОВ "КФ "Строй Мастер" подано відповідачу митну декларацію №UA508070/2018/000150 за товаром №1 "фурнітура меблева сталева", країна походження ОСОБА_2 та товаром №2 "фурнітура меблева пластикова", країна походження ОСОБА_2 та документи, що підтверджували заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) від15.07.2017 року CH-UA-17/07/15; пакувальний лист від 08.01.2018 року; рахунок-фактура від 08.01.2018 року №2017-4; коносамент WMS17123917 від 08.01.2018 року; автотранспортна накладна 0053731від 17.02.2018 року; договір про надання послуг митного брокера; декларація про походження товару; акт про проведення огляду товарів.

На електронний запит Херсонської митниці ДФС позивачем надано додаткові документи, а саме: прайс-лист від постачальника; комерційна (бізнес) пропозиція; експерний висновок Херсонської ТПП щодо вартості товарів; лист пояснення від виробника; лінійний коносамент; листи-роз'яснення щодо номеру коносамента; інформація з мережі інтернет.

20.02.2018 року Херсонською митницею ДФС прийнято рішення №. №UA508070/2018/000014/2 про коригування митної вартості товарів, зі змісту якого слідує, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визначено у зв'язку із тим, що документи, які надані для підтвердження митної вартості, не містять усіх необхідних даних та не всі відомості і розрахунки підтверджені. Декларантом не подані: виписку з бухгалтерської документації; страхові документи та документи, що містять відомості про вартість страхування, платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Також у вказаному рішенні митний орган зазначив, що подані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності, зокрема, згідно пункту 3.1. контракту від15.07.2017 року № CH-UA-17/07/15 поставка товару здійснюється на умовах CIF Одеса/Чорноморськ Інкотермс 2010, а відповідно до пункту 4.2 цього контракту не вказано, що витрати на транспортування та страхування повинні включатися до вартості товару. За умовами поставки витрати на транспортування та страхування повинні бути включені до вартості товару. Подана для підтвердження контрактної вартості комерційна (бізнес) пропозиція виробника товару від 27.12.2017 року не містить періоду дії наведених у ній цін. Також в лінійному коносаменті відправником товару зазначено "Settle International Limited (HK)", інформація щодо якого відсутня в будь-яких інших поданих товаросупровідних документах, а також як реального отримувача товару зазначено "TANIT LLC" (Chornomorsk. Odessa. Ukraine), проте згідно поданих разом з митною декларацією документів отримувачем товару є позивач. Крім того, надані витяги з мережі Інтернет, що містять інформацію щодо ціни товару на комерційних умовах FOB (ОСОБА_2) не можуть бути враховані при підтверджені заявленої митної вартості, оскільки фактично продаж товарів здійснювався на інших комерційних умовах CIF.

Як пояснив представник відповідача у судовому засіданні, основний метод визначення митної вартості товарів не застосовано у зв'язку із неподанням декларантом усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість ввезеного товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні методи не застосовано у зв'язку із: відсутністю інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; відсутністю інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; відсутністю інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; відсутністю інформації щодо складових для обчислення вартості товару, а тому відповідачем обрано резервний метод визначення митної вартості товарів.

Надаючи оцінку доводам позивача про незаконність спірного рішення, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним Кодексом (далі - МК України), Податковим кодексом України (далі - ПК України) та іншими законами України з питань оподаткування (ч. 2 ст. 1 МК України).

Відповідно до ст.ст. 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно із ч. 1 ст. 51, ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:

- декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Статтею 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідачем згідно із ч. 5 ст. 54 МК України були витребувані від позивача платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару.

Розглядаючи даний спір, суд встановив, що ТОВ "КФ Строй Мастер" надані митному органу всі документи за переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 МК України, крім страхових, а також на вимогу митного органу наданопрайс-лист від постачальника; комерційна (бізнес) пропозиція; експерний висновок Херсонської ТПП щодо вартості товарів; лист пояснення від виробника; лінійний коносамент; листи-роз'яснення щодо номеру коносамента; інформація з мережі інтернет.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 ст. 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Таким чином, із аналізу наведених вище норм МК України слідує, що право митного органу на витребування від декларанта додаткових документів виникає лише у разі наявності обґрунтованого сумніву у повноті та/або достовірності відомостей про митну вартість товарів, однією з підстав виникнення якого є виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах і такі розбіжності мають впливати саме на числове значення складових митної вартості товарів.

При цьому, у розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Відмовляючи позивачу в митному оформленні товару за основним методом, відповідач виходив з того, що надані ТОВ "КФ Строй Мастер" для підтвердження митної вартості містять розбіжності між відомостями в лінійному коносаменті щодо відправника та одержувача товару та відомостями щодо цих осіб, зазначених у митній декларації, а також відсутні усі необхідні основні документи, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів, а саме: не надано платіжних документів, що підтверджують оплату товару, а також документів, що підтверджують вартість страхування ввезеного Товариством товару та вартість перевезення.

Суд вважає зазначені посилання митного органу необґрунтованими, враховуючи наступне.

На сьогодні діють Офіційні правила Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП № 560, в редакції з 01.01.2011 року Інкотермс-2010, за змістом яких посилання на Інкотермс-2010 в договорі купівлі-продажу чітко визначає відповідні обов'язки сторін та зменшує ризик юридичних ускладнень. Метою Інкотермс є забезпечення єдиного набору міжнародних правил для тлумачення найбільш уживаних торговельних термінів у зовнішній торгівлі.

Відповідно до Інкотермс-2010 CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення). Термін "вартість, страхування та фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов'язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов'язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов'язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Таким чином, у разі укладання контракту за умовами поставки CIF на продавця покладається обов'язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, а також сплати страхових внесків та вартості перевезення вантажу до порту відвантаження.

Беручи до уваги ту обставину, що перевезення товарів - "фурнітура меблева" здійснювалося морем на умовах поставки CIF, суд погоджується із доводами позивача про те, що за умовами Контракту № CH-UA-17/07/15 Товариство не повинно страхувати товар та нести витрати на транспортування вантажу до порту Одеса/Чорноморськ/Южний.

Отже, суд вважає необґрунтованими твердження відповідача про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування та транспортування вантажу, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються.

Також судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно інвойсу від 08.01.2018р. №2017-4 ТОВ "КФ Строй Мастер" сплатило компанії Foshan Shunde Obita Furniture Produucts Co LTD, грошові кошти у сумі 19552,44 дол. США згідно Контракту CH-UA-17/07/15 від 15.07.2017 року.

Даний платіжний документ наданий позивачем митному органу, що надавало останньому можливість ідентифікувати його з поставкою товарів та перевірки числового значення, заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статті 54 Митного кодексу України.

Відповідач не надано суду жодних пояснень з приводу причини не взяття до уваги вищевказаний інвойс.

Також відповідач стверджує, що наявність розбіжностей в лінійному коносаменті, в якому відправником товару зазначено "Settle International Limited (HK)", інформація щодо якого відсутня в будь-яких інших поданих товаросупровідних документах у той час, як згідно домашнього коносаменту експедитором є ТОВ "Танит", а також відсутність у комерційній (бізнес) пропозиції виробника товару інформації про період дії наведених у ній цін свідчать про можливе заниження позивачем митної вартості товарів.

Суд не бере до уваги дані твердження митного органу, оскільки лінійний коносамент та комерційна (бізнес) пропозиція виробника не є обов'язковими документами відповідно до приписів ч. 2 ст. 53 МК України, які повинні подаватися декларантом, та в розумінні норм даного Кодексу тими документами, які визначають та/або впливають на числові значення складових митної вартості товару.

Таким чином суд вважає, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту № CH-UA-17/07/15 від 15.07.2017 року згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними доказами не спростував доводи позивача про правильність визначення ним митної вартості за основним методом та не довів наявність у митного органу належних підстав для коригування митної вартості товару.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що оскаржуване рішення митний орган прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість товарів.

За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність рішення Херсонської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів UA508070/2018/000014/2 від 20.02.2018 року №UA508070/2018/000011/, відтак - задовольняє вимоги позивача у повному обсязі.

За правилами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 12, 14, 44, 139, 229, 241- 246, 250, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA508070/2018/000014/2 від 20.02.2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської митниці ДФС України () судовий збір у сумі 1762,00 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма Строй Мастер" ().

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 30 березня 2018 р.

Суддя Морська Г.М.

кат. 5.2.2