Справа № 8423/09/1570
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2011-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-8423/09/1570
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2011 року.

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Катаєвої Е.В.

суддів Корой С.М.

ОСОБА_1

секретаря Височенко Н.М.

за участю перекладача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 справу за адміністративним позовом Ніямеді ОСОБА_3 до Державного комітету України у справах національностей та міграції, за участю третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_4 міграційної служби в Одеській області про визнання рішення про відмову в наданні статусу біженця нечинним та зобовязання надати статус біженця в Україні,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся з позовом Ніямеді ОСОБА_3 (далі Позивач) до Державного комітету України у справах національностей та міграції (далі Комітет), за участю третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_4 міграційної служби в Одеській області (далі ОСОБА_4) в якому зазначив, що він громадянин ОСОБА_5, та є членом однієї з найбіліших опозиційних партій в ОСОБА_5 „Обєднання сил за зміни з 1990 року. Його роль в партії агітація за ідеї партії. 24 квітня в ОСОБА_5 відбулись президентські вибори, проте вони пройшли з величезними порушеннями прав виборців та взагалі прав людини. Результати виборів були сфальсифіковано в результаті чого до влади прийшов син померлого Президента Гнасімбе. В цих виборах на пост Президента приймав участь представник опозиційної партії, членом якої був Позивач, ОСОБА_6. Позивач був спостерігачем на виборчій дільниці від своєї партії та відповідно був свідком масових порушень. Після того, як в результаті незаконних виборів, переміг Фор Гнасімбе - проти всіх членів опозиційної партії почались гоніння та масові вбивства. Так, як його особа була досить відомою, як члена цієї партії, його життя також було під загрозою. Саме з цих причин, Позивач був вимушений покинути ОСОБА_5 та шукати притулок в іншій країні.

Внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань з політичних переконань, був вимушений в пошуках притулку 05.05.2008 року звернутись до ОСОБА_4 з заявою про надання статусу біженця в Україні, однак 27.04.2009 року позивач отримав повідомлення про відмову у наданні статусу біженця.

Вважаючи рішення необґрунтованим та незаконним Ніямеді ОСОБА_3 просив визнати його нечинним з моменту прийняття та зобовязати відповідача надати статус біженця в Україні, оскільки рішення прийнято у порушення статті 1 Закону України «Про біженців», так як переслідування осіб за політичними переконаннями в ОСОБА_5 підтверджуються висновками міжнародних організацій.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві.

Представник відповідача та третьої особи до судового засідання не зявилась, була повідомлена про день, час місце судового засідання належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомила. Суд визнав її неявку до суду неповажною та вважав за можливе розглянути справу за її відсутності.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази, суд встановив, що Ніямеді ОСОБА_3, є громадянином ОСОБА_5, постійно проживав у місті Ламо, ОСОБА_5.

05.05.2008 року Ніямеді ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_4 з заявою про надання йому статусу біженця, обґрунтував причини виїзду з країни походження тим, що в його країні влада тримається вже 40 років. 24.04.2005 року проходили вибори, але вони були не демократичними. Через неділю після того як оголосили результати виборів його партія зібралась на мітинг в Ломе, мітинг почали розганяти, позивача били дубинками, йому вдалось втекти з цієї бійки і тому він вирішив виїхати з ОСОБА_5 до країни Бенін тому, що знав гарно цю країну. Потім він поїхав в Нігер, з Нігеру поїхав до Лівії З Лівії в Україну вирішив виїхати у зв'язку з тим, що У Лівії не має міграційних структур, де можна звернутися для отримання статусу. В Україну приїхав тому, що це було найлегше зробити. В Європу він не міг потрапити, крім того багато країн ЕС мають договір з ОСОБА_5 по депортації людей і він боявся цього, оскільки в ОСОБА_5 його могли вбити. (а.с.23).

06.05.2008 року начальником ОСОБА_4 прийнятий наказ №33 у відповідності до п.1 ст.9 ЗУ „Про біженців про дозвіл у прийнятті заяви про надання статусу біженця громадянину ОСОБА_5 Ніямеді ОСОБА_3 (а.с.36).

30.05.2008 року начальником ОСОБА_4 у відповідності до абзацу 3 статті 12 Закону України «Про біженців»прийняте рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця громадянину ОСОБА_5 Ніямеді ОСОБА_3 (а.с.49).

02.12.2008 року за результатами розгляду особової страви заявника ОСОБА_4 дійшло до висновку, що громадянин ОСОБА_5 Ніямеді ОСОБА_3 не підпадає під критерії визначення «біженця»у відповідності статті 1 Закону України «Про біженців».

Вказане рішення ОСОБА_4 обґрунтувало тим, що зважаючи на відсутність у справі заявника будь-яких документальних доказів, окрім його усних заяв, щодо загрози переслідувань, на підставі аналізу інформації, повідомленої заявником, можна дійти висновку, про відсутність переслідувань або загрози переслідування, оскільки розповідь, повідомлена Ніямеді ОСОБА_3 під час співбесіди, цілком не співпадає з аналізом та фактами по країні походження заявника (а.с.67-69).

Рішенням Комітету №82-09 від 27 січня 2009 року з посиланням на статті 1, абзац 5 статті 10 Закону України «Про біженців»висновок ОСОБА_4 підтримано, у наданні статусу біженця в Україні громадянину ОСОБА_5 Ніямеді ОСОБА_3 відмовлено (а.с.20).

27.04.2009 року позивач отримав повідомлення про відмову у наданні статусу біженця (а.с.7).

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України „Про біженців відповідно до статті 1 якого біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок цілком обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутись до неї внаслідок зазначених побоювань.

Виходячи із змісту частини п'ятої статті 14 Закону України "Про біженців" спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у справах міграції приймає рішення про надання статусу біженця або про відмову у наданні статусу біженця на основі всебічного вивчення і оцінки всіх документів та матеріалів, що можуть бути доказом наявності умов для набуття статусу біженця.

При цьому суд вважає, що "побоювання стати жертвою переслідувань" складається із суб'єктивної та об'єктивної сторін. Суб'єктивна сторона полягає у наявності в особи "побоювання". "Побоювання" є оціночним судженням, яке свідчить про психологічну оцінку особою ситуації, що склалась навколо неї. Саме під впливом цієї суб'єктивної оцінки особа вирішила покинути країну і стала біженцем.

Об'єктивна сторона пов'язана з наявністю обґрунтованого побоювання переслідування і означає наявність фактичних доказів того, що ці побоювання є реальними. Факти обґрунтованості побоювань переслідування (загальну інформацію в країні походження біженця) можуть отримуватись від біженця, та незалежно від нього - з різних достовірних джерел інформації, наприклад, з публікацій у засобах масової інформації, з повідомлень національних чи міжнародних неурядових правозахисних організацій, із звітів Міністерства закордонних справ тощо.

Таким чином, особа, яка шукає статусу біженця має довести, що його подальше перебування у країні походження або повернення до неї реально загрожує його життю та свободі і така ситуація склалася внаслідок його переслідування за ознакою раси, віросповідання, національності, громадянства, належності до певної соціальної групи або політичних переконань.

Суд не прийняв до уваги пояснення позивача в обґрунтування позовних вимог, оскільки вони нічим, крім слів заявника не підтверджуються, крім того, протиречать загальновідомим фактам по країні ОСОБА_5, стосовно політичної ситуації в цій країні. А саме: позивач під час проведення співбесід розповів, що 24.05.2005 року в країні відбулись президентські вибори, кандидата від опозиції було висунуто Ж.Олімпо, але перемогу отримав діючий президент. За інформацією по країні походження - Президент обирається строком на п'ять років, не може обиратися більш ніж на два строки. Останні президентські вибори проходили в Республіці ОСОБА_5 01.06.2003 року. Перемогу отримав Г.Ейадема. Кандидата від опозиційної партії «Союз Сил за зміну»лідером якої є Ж.Олімпо - було назначено ОСОБА_7 ОСОБА_6, однак його не було допущено до агітаційної президентської кампанії на підставі того, що він не надав необхідних документів для реєстрації в кандидати президента.

05.02.2005 року помер діючий президент Г.Ейадема на зміну йому йшов його син ОСОБА_8 в конституцію країни була внесена поправка, на підставі якої були надані повноваження від 09.02.2005 року ОСОБА_8 знаходитись на посту Президента до 2008 року (офіційне закінчення строку повноважень Г.Ейадема). Опозиція не погодившись з таким рішення влаштувала акцію протесту 08.02.2005 року проти не законної зміни влади. Урядом було введено табу на проведення маніфестацій.

При таких обставинах, суд вважає, що заява, яку подав Ніямеді ОСОБА_3 до органів міграції є логічно непослідовною, неправдоподібною та не викликає довіри, а дійсною причиною звернення до відповідача з заявою є спроба легалізувати своєї перебування на Україні.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд прийшов до висновку, що при розгляді заяви Ніямеді ОСОБА_3 про надання йому статусу біженця в Україні відповідачем та третьою особою здійснені усі дії, передбачені законодавством про біженців, для встановлення інформації про заявника та обставин, які стали підставою для звернення із заявою про набуття статусу біженця. При цьому Комітет та ОСОБА_4 діяли в межах Закону України "Про біженців", прийняли рішення відповідно до повноважень, визначених статтями 6, 7 цього Закону та інших його норм, які передбачають виконання зазначеними органами своїх повноважень, з якою це повноваження надано та з дотриманням процедури прийняття рішень, встановленої Законом, а тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 11, 72, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволені адміністративного позову Ніямеді ОСОБА_3 до Державного комітету України у справах національностей та міграції, за участю третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_4 міграційної служби в Одеській області про визнання рішення №82 - 09 від 27.01.2009 року про відмову в наданні статусу біженця нечинним та зобовязання надати статус біженця в Україні відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання постанови у порядку ст.160,167 КАС України.

Головуючий

Судді

15 лютого 2011 року .

/