Справа № 805/224/18-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 р. Справа№805/224/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б.,

за участі секретаря судового засідання Широбокової М.О.,

розглянувши в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом Офісу великих платників податків ДФС

до управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області

про стягнення податкового боргу у розмірі 2 295 047,40 гривень

Офіс великих платників податків ДФС звернувся до суду з позовом до управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області про стягнення податкового боргу у розмірі 2 295 047,40 гривень, з яких:

- заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 7 834,08 гривень;

- заборгованість з податку на прибуток у розмірі 2 233 218,88 гривень;

- заборгованість з військового збору у розмірі 53 993,54 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області з 02 березня 2017 року перебуває на податковому обліку у Запорізькому управлінні Офісу великих платників податків ДФС, як платник податків за основним місцем обліку. Станом на 27 листопада 2017 року має податковий борг перед бюджетом в сумі 2 295 047,40 гривень, який виник на підставі податкових повідомлень рішень та пені. Податкові повідомлення рішення 10 серпня 2017 року отримані уповноваженою особою підприємства 10 серпня 2017 року.

Посилаючись на вимоги п. 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, позивач просив суд стягнути з відповідача кошти з рахунків у банківських установах, які обслуговують платника податків в рахунок погашення податкового боргу в сумі 2 295 047,40 гривень.

Ухвалою суду від 09 січня 2018 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 25 січня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 06 березня 2018 року прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою суду від 13 березня 2018 року суд перейшов з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14 березня 2018 року підготовче провадження закрито та призначено до судового засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 14 березня 2018 року відмовлено в обєднанні справ в одне провадження.

Ухвалою суду від 14 березня 2018 року відмовлено в зупиненні провадження.

Представник позивача ОСОБА_1 до суду з'явився.

Представник відповідача ОСОБА_2 до суду зявився.

26 лютого 2018 року представником відповідача надано відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 82-86). В обґрунтування якого зазначив, що відповідно відомостям Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області з 17 листопада 2015 року перебуває в стані припинення. Ліквідація як платника податків не повязана з банкрутством. Строк для заявлення кредиторами вимог сплинув 19 січня 2016 року.

Приписами статті 97 Податкового кодексу України встановлюється порядок погашення податкових зобовязань або податкового боргу в разі ліквідації платника податків, не повязаної з банкрутством , під ліквідацією платника податків розуміється ліквідація платника податків як юридичної особи... внаслідок якої відбувається закриття їх рахунків та/або втрата статусу як платника податків відповідно до законодавства. Пунктом 97.2 статті 97 Податкового кодексу України визначено, що у разі, якщо власник або уповноважений ним орган приймає рішення про ліквідацію платника податків використовується у черговості, визначеній відповідно до законів України.

Черговість використання майна юридичної особи, що ліквідується, в тому числі і для розрахунків за податками, визначають статті 110, 111, 112 Цивільного кодексу України.

За приписами ч. 9 ст. 111 Цивільного кодексу України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами… провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу. Статті 112 Цивільного кодексу України передбачає, що вимоги кредиторів щодо податків, зборів задовольняються у третю чергу. Відтак, в контексті ст. 97 Податкового кодексу України, а саме статтями 111 і 112 Цивільного кодексу України врегульовано порядок погашення податкових зобовязань або податкового боргу в разі ліквідації платника податків, не повязаної з банкрутством. У звязку з чим, стаття 97 Податкового кодексу України є спеціальною нормою, яка встановлює і визначає особливості погашення податкового боргу саме у разі ліквідації платника податків, не повязаної з банкрутством та її порушення (невиконання) призведе до порушення порядку черговості задоволення вимог кредиторів, встановленого статтею 112 Цивільного кодексу України.

Таким чином, питання задоволення заявлених кредиторських вимог податкового органу є вирішеним в законному порядку на підставі, тому позивач не має правових підстав для висування вимог щодо стягнення заборгованості у розмірі 2 295 047,40 гривень, у звязку з чим, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

05 березня 2018 року представником відповідача подано письмові пояснення по справі (т. 1 а.с. 144-148). Відповідно наданих пояснень відповідач зазначає, що контролюючий орган 21 грудня 2015 року звернувся до ліквідаційної комісії відповідача з кредиторськими вимогами. Відповідач в повному обсязі не визнав кредиторські вимоги, тому контролюючий орган оскаржив рішення ліквідаційної комісії в судовому порядку. У теперішній час триває розгляд справи Господарським судом Донецької області № 905/972/16 про визнання кредиторських вимог в сумі 8 768 042,81 гривень. Кредиторські вимоги та їх задоволення, де-юре є вирішеним, що мало б унеможливити будь-які додаткові вимоги з боку контролюючого органу. Натомість, позивач регулярно надсилає на адресу відповідача податкові повідомлення рішення.

За приписами пункту 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення рішення, якщо сума грошового зобовязання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до ст. 54 цього Кодексу або за результатами перевірки контролюючим органом. Згідно наказу Офісу ВПП ДФС від 23 березня 2017 року № 582 перевірка проводилась в звязку з отримання відомостей з ЄДР про внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації. Яка була проведена всупереч приписів наказу Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року № 1588, лише через вісімнадцять місяців після спливу відповідного граничного терміну, для її проведення, за умов, що вже 21 грудня 2015 року контролюючим органом, в порядку ст. 112 Цивільного кодексу України були явлені кредиторські вимоги з приводу тих самих податків і зборів, а їх остаточний розмір (сума) навіть на теперішній час ще не є визначеною в законний спосіб, оскільки Господарський суд Донецької області не ухвалив рішення у справі № 905/972/16 і воно не набуло чинності.

На підставі акту перевірки від 03 липня 2017 року № 46/28-10-47-10/08596860 винесено податкові повідомлення рішення, та відповідно збільшено борг УДСО при ГУМВС України в Донецькій області.

Таким чином, Офіс ВПП ДФС протиправно та всупереч приписів пункту 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України через надсилання податкових повідомлень рішень постійно донараховує, а фактично збільшує розміри кредиторських вимог, які безпідставно називає податковими зобовязаннями, у звязку з чим, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

05 березня 2018 року управлінням державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області подано зустрічний позов, відповідно до якого УДСО при ГУМВС України в Донецькій області просить визнати дії субєкта владних повноважень по надсиланню (врученню) податкових повідомлень рішень і податкових вимог, в порядку, визначеному ст. 58, 59 Податкового кодексу України протиправними та зобовязати Офіс великих платників податків ДФС утриматися від вчинення певних дій, а саме: по надсиланню (врученню) податкових повідомлень рішень і податкових вимог, в порядку, визначеному ст. 58, 59 Податкового кодексу України (т. 1 а.с. 198-204).

Зустрічний позов обґрунтовується з тих самих підстав, які зазначені у відзиві на основний позов та письмовими поясненнями по справі.

13 березня 2018 року представником позивача надано заперечення на відзив (т. 2 а.с. 1-2). В обґрунтування заперечення зазначає, що постановою КМУ від 13 жовтня 2015 року № 834 про «Питання функціонування органів поліції охорони як територіальних органів Національної поліції та ліквідації деяких територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» визначено перелік територіальних органів МВС, що ліквідуються. В зазначеному переліку УДСО при ГУМВС України в Донецькій області відсутнє. Наказом МВС і Національної поліції України від 26 січня 2016 року № 51/64 визначений перелік органів поліції охорони, що є правонаступниками Державної служби охорони при МВС. Згідно даного наказу управління поліції охорони в Донецькій області є правонаступником управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області. Таким чином порядок погашення податкового боргу УДСО при ГУМВС в Донецькій області регулюється ст. 98 Податкового кодексу України, який не встановлює ані черговості задоволення вимог кредиторів, ані спеціальний порядок її визнання та погашення.

Таким чином відбувається реорганізація УДСО при ГУМВС в Донецькій області шляхом обєднання до управління поліції охорони в Донецькій області. До моменту такої реорганізації відповідач є платником податків відповідно до ст. 15 Податкового кодексу України та зобовязаний виконувати обовязки, встановлені статтею 16 цього Кодексу, зокрема сплачувати податки та збори в троки та у розмірах встановлених Податковим кодексом України. Подання ж СДПІ у м. Донецьку заяви про визнання кредиторських вимог відбулось 21 грудня 2015 року до зміни правового статусу процедури припинення УДСО при ГУМВС в Донецькій області, шляхом встановлення правонаступника.

Відповідач посилається на норми ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» відповідно до якого, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Проте відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань», якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Частиною 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань», якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області підпорядковується МВС України, тому воно повинно знати про видачу МВС і Національною поліцією України наказу від 26 січня 2016 року № 51/64, яким встановлено, що управління поліції охорони в Донецькій області є правонаступником УДСО при ГУМВС України в Донецькій області.

14 березня 2018 року представником відповідача надано письмові пояснення по справі (т. 2 а.с. 12-15). Відповідно наданих пояснень УДСО при ГУМВС в Донецькій області дійсно отримало податкові повідомлення рішення від 27 липня 2017 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, але твердження позивача про наявність «визнаного грошового зобовязання» безпідставні, а посилання на приписи пункту 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України недоречні, оскільки ця норма не регулює спірні правовідносини і застосована невірно. Відповідач зазначає, що до спірних відносин повинно застосовуватися спеціальна норма Податкового кодексу України та Цивільного кодексу України, про що відповідач зазначав раніше у своєму відзиві на позовну заяву № 17/лк від 16 лютого 2018 року та письмових поясненнях по справі № 22/лк від 02 березня 2018 року.

Відповідач зазначає, що узгодженою (визнаною) сумою є лише сума 320 249,28 гривень, яка включена до третьої черги кредиторів. Решту суми заявлених контролюючим органом грошових вимог (8 768 042.81 гривень) має визначити господарський суд Донецької області за результатами розгляду справи № 905/972/16. Таким чином, позивач безпідставно та незаконно вважає «узгодженими» суми грошового зобовязання визначеного ним 27 липня 2017 року шляхом надіслання податкових повідомлень-рішень юридичній особі, що з 17 листопада 2015 року перебуває у стані припинення тільки тому, що його рішення не були оскаржені в судовому порядку. У звязку з чим, протиправні дії Офісу ВПП ДФС, ліквідаційна комісія УДСО при ГУМВС України в Донецькій області розглядає на свою адресу за правилами Податкового та Цивільного кодексів України, залишивши їх без задоволення з підстав визначених цими нормами. В такий спосіб були розглянуті i податкові повідомлення - рішення Офісу ВПП ДФС від 27 липня 2017 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7.

За таких обставин не існує «узгоджених» або «визнаних» сум грошових зобовязань, за якими УДСО при ГУМВС України в Донецькій області має відповідати в інший, ніж визначений статтею 97 Податкового кодексу України та статтями 110, 111, 112 Цивільного кодексу України cпoci6, у звязку з чим, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідач управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області є юридичною особою та зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 08596860, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1 а.с. 7-9), перебуває на обліку в Запорізькому управлінні Офісу великих платників податків ДФС як платник податків за основним місцем обліку, що також підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1 а.с. 8 звор.бік).

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 17 листопада 2015 року перебуває в стані припинення за рішенням засновників (т. 1 а.с. 7 звор.бік).

Пунктом 20.1.19 статті 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи, зокрема, мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобовязань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості субєктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, позивач Офіс великих платників податків ДФС є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за визначенням та сплатою платником податків, повноваження якого на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу прямо визначені законодавством України.

Облік платників податків і зборів (обов'язкових платежів) здійснюється органами державної податкової служби та іншими державними органами відповідно до законодавства.

Як передбачено ст. 67 Конституції України та п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобовязання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Статтею 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Порядок та строки сплати податкових зобовязань з податку на додану вартість визначені розділом V Податкового кодексу України.

Пунктом 202.1 статті 202 Податкового кодексу України звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей:

а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця;

б) якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.

Відповідно до вимог статті 203 Кодексу податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобовязання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Порядок та строки сплати податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств визначені розділом ІІІ Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з пунктом 57.3. статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні Положення» тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Обєктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від обєкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобовязані забезпечувати виконання податкових зобовязань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Тимчасово, на період проведення антитерористичної операції, не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції.

Порядок підтвердження статусу зазначених осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором визначається Кабінетом Міністрів України.

З зазначених підстав слід зазначити, що військовий збір вираховується з заробітної плати працівників та не є власними коштами юридичної особи.

Офісом великих платників податків ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області, за наслідками якої складено акт від 03 липня 2017 року № 46/28-10-47-10/08596860 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2014 року по 31.03.2017 року. Перевіркою встановлено порушення:

1) п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134, п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла с 01.01.2015 року УДСО при ГУМВС України в Донецькій області, в результаті чого:

- занижено податок на прибуток у сумі 1 449 486,00 гривень, у тому числі: півріччя 2016 року 1 454 930,00 гривень; три квартали 2016 року 1 454 087,00 гривень; 2016 рік 1 449 486 гривень.

- завищено відємне значення обєкта оподаткування податком на прибуток у сумі 8 431 562,00 гривень, у числі: півріччя 2016 року 8 401 314,00 гривень; три квартали 2016 року 8 406 000,00 гривень; 2016 рік 8 431 562,00 гривень.

2) в порушення абзацу 4 п. 57.1 статті 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755 - VI (зі змінами та доповненнями) підприємством несвоєчасно сплачено узгоджену суму грошових зобов'язань з авансових внесків з податку на прибуток згідно наданої податкової декларації з податку на прибуток за 2013 рік у розмірі 485 440,30 гривень, з затримкою понад 30 календарних днів.

3) п. 198.6 ст.198, п. 200.1 ст.200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями (в редакції після 01.01.2015 року), в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 3 483 гривень у тому числі по періодах: лютий 2015 року у сумі 815,00 гривень; травень 2015 року у сумі 1 982,00 гривень; липень 2015 року у сумі 133,00 гривень; серпень 2015 року у сумі 317,00 гривень; вересень 2015 року у сумі 236,00 гривень.

4) п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України № 2755 - VI від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями), п. 2, 3 «Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних», затвердженого Постановою КМУ від 29.12.2010 року № 1246 - відсутність реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх виписки на суму 9 482,00 гривень, в тому числі: що підлягають наданню покупцям в розмірі 1 140,00 гривень; що не підлягають наданню покупцям в розмірі 8 342,00 гривень.

5) п. 49.1, п.п, 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), п.п. 1 п. 5 Розділу II «Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 26.01.2016 року № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 року за № 159/28289 (зі змінами та доповненнями) внаслідок несвоєчасного подання податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2014 року з граничним терміном подання 20.08.2014 року.

6) п. 70.16 ст. 70, пп. «б», «г», «ґ» п. 176.2 ст.176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями, п.3.1, розд. 3 Порядку № 49, та Порядку № 4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковим агентом Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», УДСО при ГУМВС України в Донецькій області подано податкову звітність (форма № 1ДФ) за 2-4 квартали 2014 року, 2-4 квартали 2015 року, 3 квартал 2016 року, з недостовірними відомостями та помилками.

7) п.п.168.1.1, 168.1.2, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, абз. А п.176.2 ст.176 ПКУ, із змінами та доповненнями, підприємством здійснювалось несвоєчасне перерахування податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 2 749 275,36 гривень, в т. ч. 2014 р. 1 584 328,75 гривень, 2015 р. 1 164 946,61 гривень, а саме з порушенням встановлених Кодексом граничних строків перерахування податку з доходів фізичних осіб.

8) п.п. 168.4.7 п.168.4, п.п.168.1.5 п.168.5 ст.168, п. 171.1 ст. 171, абз. А п.176.2 ст.176 ПКУ податковий агент не перераховано до бюджету податку з доходів фізичних осіб в сумі 519 884,06 гривень.

9) пп. 168.1.2, пп. 168.1.5, п. 168.1, пп. 168.4.1 п. 168.4 ст.168 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (зі змінами та доповненнями); несвоєчасне перерахування податку з доходів фізичних осіб з заробітної плати працівників підприємства. Згідно з вимогами пп. 129.1.3 п. 129.1, п. 129.4. ст.129 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) нарахована пеня по податку з доходів фізичних осіб в сумі 5 900,98 гривень.

10) абз.1 п.8 ст.9 розділу III Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями), в частині несвоєчасної сплати суми єдиного внеску по коду бюджетної класифікації 710100 за січень 2015 року у сумі 410 503,92 гривень по терміну сплати 20.02.2015 р., за лютий 2015 року у сумі 379 268,17 гривень по терміну сплати 20.03.2015 р., за березень 2015 року у сумі 430 856,02 гривень по терміну сплати 20.04.2015 р.. за квітень 2015 року у сумі 443 712,05 гривень по терміну сплати 20.05.2015 р., за травень 2015 року у сумі 307 912,65 гривень по терміну сплати 22.06.2015 р., за червень 2015 року у сумі 403 383,24 гривень по терміну сплати 20.07.2015 р., за липень 2015 року у сумі 296 834,67 гривень по терміну сплати 20.08.2015 р., за серпень 2015 року у сумі 325 995,81 гривень по терміну сплати 21.09.2015 р., за вересень 2015 року у сумі 360 749,84 гривень по терміну сплати 20.10.2015 р., за жовтень 2015 р. у сумі 170 800,89 гривень по терміну 20.11,2015 р.

11) абз.1 п.8 ст.9 розділу ІІІ Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями), в частині несплати суми єдиного внеску частково за жовтень 2015 р. - січень 2016 р., січень - лютий 2017 р. у загальній сумі 254 735,29 гривень.

12) абз.1 п.8 ст.9 розділу III Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями), в частині несвоєчасної сплати суми єдиного внеску по коду бюджетної класифікації 710200 за січень 2015 року у сумі 183 659,99 гривень по терміну сплати 20.02.2015р., за лютий 2015 року у сумі 54 625,21 гривень по терміну сплати 20.03.2015р., за березень 2015 року у сумі 45 628,62 гривень по терміну сплати 20.04.2015 р., за квітень 2015 року у сумі 118 461,71 гривень по терміну сплати 20.05.2015 р., за травень 2015 року у сумі 21 196,21 гривень по терміну сплати 22.06.2015 р., за серпень 2015 року у сумі 19 528,64 гривень по терміну сплати 21.09.2015 р., за вересень 2015 року у сумі 218 356,41 гривень по терміну сплати 20.10.2015р., за жовтень 2015 року у сумі 176 964,41 гривень по терміну сплати 20.11.2015 р., за листопад 2015 року у сумі 91 866,24 гривень по терміну сплати 21.12.2015 р.

13) абз.1 п.8 ст.9 розділу III Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями), в частині несплати суми єдиного внеску частково за листопад 2015 р., січень 2016 р. у загальній сумі 25 528,41 гривень. Відповідальність передбачена п.2 ч. 11 ст. 25 Закону України від 08.07.2010 № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», з урахуванням доповнень, внесеними Законом України від 28.12.2014 року № 77-VIII та ч. 3 ст. 165-1 КУАП зі змінами та доповненнями.

14) статті 16-1 розділу XX «Перехідні положення», підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171 ПКУ № 2755-VI із змінами та доповненнями, підприємством здійснювалось несвоєчасне перерахування військового збору на загальну суму 255 107,53 гривень (в т.ч., а саме з порушенням встановленого Кодексом граничного строку перерахувань податку для місячного податкового періоду.

15) статті 16-1 розділу XX «Перехідні положення», пп.168.1.2, пп..168.1.5, п.168.1, пп.168.4.1 п.168.4 ст. 168 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (зі змінами та доповненнями): несвоєчасне перерахування податку з доходів фізичних осіб з заробітної плати працівників підприємства. Згідно з вимогами пп. 129.1.3 п.129.1, п.129.4.ст.129 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) нарахована пеня в сумі 1 122,42 гривень (т. 2 а.с. 23-79). Акт перевірки від 03 липня 2017 року № 46/28-10-47-10/08596860 отриманий головою ліквідаційної комісії УДСО при ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_3 03 липня 2017 року, про що свідчить підпис на акті перевірки (а.с. 79).

На підставі зазначеного акту перевірки Офісом великих платників повитків ДФС прийняті податкові повідомлення рішення:

- від 27 липня 2017 року № НОМЕР_1, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170,00 гривень (т. 1 а.с. 12);

- від 27 липня 2017 року № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 3 483,00 гривень та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 870,75 гривень (т. 1 а.с. 14);

- від 27 липня 2017 року № НОМЕР_3, яким застосовано штраф у розмірі 570,00 гривень (т. 1 а.с. 16);

- від 27 липня 2017 року № НОМЕР_4, яким застосовано штраф у розмірі 97 088,06 гривень (т. 1 а.с. 18);

- від 27 липня 2017 року № НОМЕР_5, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток у розмірі 1 449 486,00 гривень та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 362 371,50 гривень (т. 1 а.с. 20);

- від 27 липня 2017 року № НОМЕР_6, яким визначено суму грошового зобовязання з військового збору у розмірі 16 169,15 гривень та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 8 869,06 гривень (т. 1 а.с. 22);

- від 27 липня 2017 року № НОМЕР_7, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 27 832,91 гривень та нарахована пеня у розмірі 1 122,42 гривень (т. 1 а.с. 24).

Таким чином, сума податкового боргу відповідача, яка підлягає стягненню на підставі податкових повідомлень рішень становить 1 968 032,85 гривень.

Податкові повідомлення рішення від 27 липня 2017 року № НОМЕР_1; № НОМЕР_2; № НОМЕР_3; № НОМЕР_4, № НОМЕР_5; № НОМЕР_6; № НОМЕР_7 отримані уповноваженим представником УДСО при ГУМВС в Донецькій області, про що у своїх письмових пояснення зазначив представник відповідача (т. 2 а.с. 12).

Позивач надав пояснення, у яких зазначив, що податкові повідомлення рішення від 27 липня 2017 року № НОМЕР_1; № НОМЕР_2; № НОМЕР_3; № НОМЕР_4, № НОМЕР_5; № НОМЕР_6; № НОМЕР_7, на підставі яких утворився борг УДСО при ГУМВС в Донецькій області не оскаржувались відповідачем в судовому та адміністративному порядку (т. 1 а.с. 66).

Документи, які свідчать про оскарження або сплату відповідачем податкових зобовязань та штрафних санкцій, нарахованих податковими повідомленнями-рішеннями, в матеріалах справи відсутні.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобовязання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобовязання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Пунктом 129.4 статті 129 Податкового кодексу України встановлено, що на суми грошового зобовязання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобовязання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

На суми грошового зобовязання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

На підставі п. 129.4 ст. 129 Податкового кодексу України відповідачу була нарахована пеня у розмірі 327 014,55 гривень.

Таким чином загальну сума заборгованості перед бюджетом складає 2 295 047,40 гривень.

Заборгованість підтверджується карткою особового рахунку відповідача (т. 2 а.с. 85-250; т. 3 а.с. 1-250; т. 4 а.с. 1-250; т. 5 а.с. 1-38).

Згідно з п. 57.1 ст. 57 цього Кодексу, платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. п. 14.1.175. п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобовязання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Стосовно посилання відповідача на статтю 97 Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 97.1 статті 97 Податкового кодексу України під ліквідацією платника податків розуміється ліквідація платника податків як юридичної особи або державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрація у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), внаслідок якої відбувається закриття їх рахунків та/або втрата їх статусу як платника податків відповідно до законодавства.

Згідно п. 97.2 статті 97 Податкового кодексу України у разі якщо власник або уповноважений ним орган приймає рішення про ліквідацію платника податків, не пов'язану з банкрутством, майно зазначеного платника податків використовується у черговості, визначеній відповідно до законів України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1399 «Про ліквідацію підрозділів Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ» наказано ліквідувати як юридичну особу управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області (код ЄДР 08596860) (т. 1 а.с. 92-98).

На підставі зазначеного наказу до ЄДР 17 листопада 2015 року внесено відомості щодо перебування юридичної особи в стані припинення (т. 1 а.с. 88).

У звязку з чим, відповідач вважає, що заборгованість не може бути стягнута в судовому порядку, а повинна бути заявлена до кредиторської заборгованості на підставі статей 110, 111, 112 Цивільного кодексу України.

Вказані статті Цивільного кодексу України визначають порядок визнання кредиторських вимог боржником, а не регулюють порядок стягнення податкового боргу, який визначається виключно нормами Податкового кодексу України, тому борг нарахований, податковими повідомленнями рішеннями від 27 липня 2017 року № НОМЕР_1; № НОМЕР_2; № НОМЕР_3; № НОМЕР_4, № НОМЕР_5; № НОМЕР_6; № НОМЕР_7 є поточним та стягується в зальному порядку.

Суд також не погоджується з даною позицією відповідача у звязку з тим, що відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України та Національної поліції України від 26 січня 2016 року № 51/64 «Про впорядкування діяльності органів поліції охорони» затверджено перелік органів поліції охорони, що є правонаступниками Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ (т. 5 а.с. 39-41).

На підставі зазначеного наказу управління поліції охорони в Донецькій області () є правонаступником управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області (т. 5 а.с. 39 звор.бік). Крім того, зазначеним наказом керівникам органів поліції охорони необхідно забезпечити внесення відповідних змін до установчих документів органів поліції охорони та провести державну реєстрацію відомостей про юридичні особи, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Зазначений наказ є чинним, в судовому порядку нечинним не визнавався.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань () станом на 24 листопада 2017 року, 09 лютого 2018 року, 21 лютого 2018 року дані про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа відсутні (т. 1 а.с. 7 звор.бік, 76, 89).

Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб підприємців.

Відповідно до ч. 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Суд зазначає, що відповідач, як юридична особа та орган, який входить до складу Міністерства внутрішніх справ України знав про винесення наказу МВС та Національної поліції України від 26 січня 2016 року № 51/64, відповідно до якого управління поліції охорони в Донецькій області є правонаступником УДСО при ГУМВС в Донецькій області.

Таким чином, суд не приймає доводи відповідача щодо застосування до спірних правовідносин статті 97 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 95.1. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.2. статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не вжиті заходи з самостійного погашення податкового боргу.

Строки добровільної сплати узгоджених податкових зобовязань сплинули, заходи, прийняті податковим органом щодо стягнення податкових зобовязань, не призвели до їх погашення.

Отже, наявними в матеріалах справи документами підтверджено правомірність визначення позивачем суми податкового боргу відповідача та наявність підстав для стягнення зазначеної суми боргу в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Конституції України та ст. 16 Податкового кодексу України, підприємство зобов'язано своєчасно та у повному обсязі сплачувати до бюджетів належні суми податків та зборів (обов'язкових платежів), однак вказані зобов'язання відповідач не виконав.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Стосовно стягнення готівки суд зазначає, що позивачем не проведено алгоритм дій визначений Податковим кодексом України стосовного боргу, який виник на підставі акту перевірки від 03 липня 2017 року № 46/28-10-47-10/08596860.

Відтак, стягнення повинно відбуватися з рахунків у банківських установах.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог частково.

Зустрічний позов не підлягає задоволенні, оскільки відповідачем не наведено жодних доказів порушення надіслання (вручення) податковим органом податкових повідомлень рішень від 27 липня 2017 року № НОМЕР_1; № НОМЕР_2; № НОМЕР_3; № НОМЕР_4, № НОМЕР_5; № НОМЕР_6; № НОМЕР_7 натомість, в матеріалах справи наявні докази надіслання зазначених податкових повідомлень рішень відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову субєкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати субєкта владних повноважень, повязані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - пять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Податкового кодексу України, ст.ст. 2, 14, 77, 90, 139, 205, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Офісу великих платників податків ДФС до управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області про стягнення податкового боргу у розмірі 2 295 047,40 гривень, з яких:

- заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 7 834,08 гривень;

- заборгованість з податку на прибуток у розмірі 2 233 218,88 гривень;

- заборгованість з військового збору у розмірі 53 993,54 гривень - задовольнити частково.

Стягнути з рахунків управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області () у банківських установах кошти в рахунок погашення податкового боргу:

- з податку на додану вартість у розмірі 7 834 (сім тисяч вісімсот тридцять чотири) гривні 08 копійок;

- з податку на прибуток у розмірі 2 233 218 (два мільйони двісті тридцять три тисячі двісті вісімнадцять) гривень 88 копійок;

- з військового збору у розмірі 53 993 (пятдесят три тисячі девятсот девяносто три) гривні 54 копійки.

В решті позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 23 березня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Голубова Л.Б.