Справа № 807/2076/17
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2018-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2018 рокум. Ужгород№ 807/2076/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання Данча М.І.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представник відповідача -1 не зявився

представника відповідача -2 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у м. Києві ОСОБА_4, Головного управління Держгеокадастру у м. Києві про визнання неправомірними дій, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 23 березня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 28 березня 2018 року.

ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3, позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у м. Києві ОСОБА_4 (далі Державний кадастровий реєстратор ГУ Держгеокадастру у м. Києві ОСОБА_4, відповідач -1), Головного управління Держгеокадастру у м. Києві (далі ГУ Держгеокадастру у м. Києві, далі відповідач-2), якою просить: 1) Визнати дії відповідача 1 незаконним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у м. Києві ОСОБА_5 № РВ 017 від 18.12.2017 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; 2) Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у м. Києві внести відомості до Державного земельного щодо земельної ділянки для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (магазин, кафе) на вул. Дніпровська набережна, 3 "а" площею 0,0936 га, яка відводиться ОСОБА_3.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач для державної реєстрації земельної ділянки звернувся до ГУ Дердгеокадастру у м. Києві із заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Однак державним кадастровим реєстратором ГУ Держгеокадастру у м. Києві прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру через невідповідність поданих документів вимогам законодавства. Вказане рішення вважає протиправним, оскільки проект землеустрою погоджено всіма дозвільними органами та він відповідає вимогам законодавства.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, що наведені у позовній заяві та відповіді на відзив, та просив суд їх задовольнити.

Відповідач - 1 надав суду відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якиз просить відмовити у задоволенні позову в зв'язку з тим, що ним під час розгляду заяви позивача було встановлено невідповідність поданих документів вимогам законодавства, а саме необхідність обґрунтувати зміну функціонального призначення обєкту нерухомого майна та обґрунтувати чинність висновків про погодження проекту землеустрою у звязку з порушенням хронології розробки проекту землеустрою. У звязку з цим, державним кадастровим реєстратором правомірно відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

В судове засідання відповідач-1 не зявився хоча належним чином повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідач-2 надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в звязку з тим, державний кадастровий реєстратор ГУ Держгеокадастру у м. Києві встановивши невідповідність поданих документам вимогам законодавства правомірно відмовив у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. У звязку з цим, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача-2 проти задоволення позову заперечив з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного:

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 березня 2016 року позивач звернувся до Київської міської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки за адресою: м. Київ, Дніпровська Набережна, 3а.

Київською міською радою у строк встановлений ст. 118 Земельного кодексу України позивачу не надано дозволу або мотивованої відмову у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У звязку з цим, 05 травня 2016 року позивач листом № 08/К-5727 повідомив Київську міську раду про замовлення ним робіт на розроблення документації із землеустрою.

15 лютого 2017 року висновком Департаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська адміністрація) № 13-1080-В погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (магазину, кафе) на Дніпровській набережній, 3а у Дніпровському районі м. Києва.

Висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 07 липня 2017 року № 5750/82-17 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (магазин, кафе) на вул. Дніпровська Набережна, 3а у Дніпровському районі м. Києва.

05 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки.

18 грудня 2017 року держаним кадастровим реєстратором ГУ Держгеокадастру у м. Києві винесено рішення № РВ-017 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів вимогам, встановленим Законом України "Про Державний земельний кадастр" та Порядком ведення Державного земельного кадастру, а саме: обґрунтувати зміну функціонального призначення обєкту нерухомого майна, оскільки згідно документів що підтверджує право приватної власності визначено "нежитловий будинок", а земельна ділянка запроектована для обслуговування будівлі (магазину, кафе) та обґрунтувати чинність висновків про погодження проекту землеустрою у звязку з порушенням хронології розробки проекту землеустрою.

Відповідно до абз. 3 ст. 1 Закону України "Про державний земельний кадастр" від 07 липня 2011 року № 3613-VI ( далі Закон № 3613) державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до абз. 2 ст. 1 Закону № 3613 державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

У відповідності до ч. 5 ст. 5 Закону № 3613 внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 3613 внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно із ч. 4 ст. 9 Закону № 3613 Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону № 3613 державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону № 3613 державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

У відповідності до ч. 4 ст. 24 Закону № 3613 для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону № 3613 державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви:перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону № 3613 підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Процедура та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету ОСОБА_6 України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі Порядок 1051).

Відповідно до п. 70 вказаного порядку державний кадастровий реєстратор у момент надходження до нього заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру разом з документами, зазначеними у пункті 69 цього Порядку, перевіряє: 1) повноваження особи, що звернулася за внесенням відповідних відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; 2) наявність повного пакета документів, необхідних для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; 3) розташування об'єкта Державного земельного кадастру на території дії його повноважень; 4) придатність електронного документа для проведення його перевірки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

У відповідності до п. 107 Порядку 1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49 - 54 цього Порядку.

Відповідно до пп.1 п. 109 Порядку 1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Як вже встановлено судом, державним кадастровим реєстратором відмовлено позивачу у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів вимогам, встановленим чинним законодавством, а саме у звязку з порушенням хронології розробки проекту землеустрою.

Однак, суд не погоджується з такими висновками державного кадастрового реєстратора з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно з ч. 2 ст. 79-1 ЗК України формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі (ч. 3 ст. 79-1 ЗК України)

Відповідно до ч. 4 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок (ч. 5 ст. 79-1 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 186 -1 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

У відповідності до ч.2 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту (ч. 4 ст. 186-1 ЗК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 186-1 ЗК України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (магазину, кафе) на Дніпровській набережній, 3а у Дніпровському районі м. Києва погоджено Висновком № 13-1080-В від 15 лютого 2017 року Департаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київська Державна адміністрація).

Відповідно до підпункту 6.33. пункту 6 Положення про Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.01.2011 № 90 Департамент відповідно до визначених галузевих повноважень погоджує в установленому порядку проекти землеустрою.

Крім того, вказаний проект землеустрою погоджений Висновком ГУ Держеокадастру у Чернігівській області від 07 липня 2017 року № 5750/82-17.

Відповідно до п. 8 вказаного висновку, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (магазин, кафе) на вул. Дніпровська набережна, 3а у Дніпровському районі м. Києва, відповідає вимогам законодавства та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 погоджений у відповідності до ст. 186-1 ЗК України та з дотриманням хронології при його розробці та затвердженні.

Щодо посилань відповідача-2 на Висновок Департаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 27 грудня 2013 року, то суд зазначає, що такий не є висновком про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та не є складовою частиною проекту землеустрою, в розумінні ст. 186-1 ЗК України.

Щодо підстави відмови у внесенні відомостей до державного земельного кадастру - обґрунтувати зміну функціонального призначення обєкту нерухомого майна, оскільки згідно документів, що підтверджують право приватної власності зазначено "нежитловий будинок", а земельна ділянка запроектована для обслуговування будівлі (магазин, кафе), суд зазначає наступне.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 71658547 обєктом нерухомого майна під яким відводиться земельна ділянка є нежитловий будинок.

Як вбачається із проекту землеустрою земельна ділянка відводиться для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (магазину, кафе). Крім того, згідно технічного паспорту на обєкт нерухомого майна нежитловий будинок, зазначено, що в даному приміщенні є торговий зал площею 261,2 кв.м.

Питання віднесення будівель до певного класу врегульоване Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого та введеного в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року № 507.

Відповідно до вказаного Класифікатора будівлі - Будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устатковання, тварин, рослин, а також предметів.

До будівель відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти та т. ін.

Будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням. Зокрема, вказаний Класифікатор розділяє будівлі на житлові та нежитлові.

Вказаний обєкт нерухомого майна за адресою: м. Київ, Дніпровська набережна, буд 3а, відповідно розділу 2 до вказаного Класифікатора класифікується таким чином: на рівні двох розрядів коду будівля відноситься до підрозділу 12 "Будівля нежитлова", а на рівні трьох розрядів коду до групи 123 "Будівлі торгівельні".

На рівні чотирьох розрядів до класу 1230. Цей клас включає: торгові центри, пасажі, універмаги, спеціалізовані магазини та павільйони, зали для ярмарків, аукціонів, виставок, криті ринки, станції технічного обслуговування автомобілів та т. ін.

Цей клас включає також: підприємства та установи громадського харчування (їдальні, кафе, закусочні та т. ін.); приміщення складські та бази підприємств торгівлі й громадського харчування; підприємства побутового обслуговування.

Цей клас не включає: невеликі магазини в будівлях, що призначені (використовуються), головним чином, для інших цілей; ресторани та бари, розміщені в готелях або окремо (1211)

;лазні та пральні (1274).

Цей клас також включає підвид 1230.1 (Торгові центри, універмаги, магазини) та 1230.4 (Їдальні, кафе, закусочні).

З вищенаведеного, вбачається, що кафе та магазин є підвидом нежитлової будівлі. Функціональне призначення обєкта нерухомого майна за адресою: м. Київ, Дніпровська Набережна, 3 визначене ліцензованим інженером з інвентаризації нерухомого майна в технічному паспорті, який є складовою частиною проекту землеустрою.

Таким чином, суд приходить висновку, що позивач не здійснював зміни функціонального призначення обєкту нерухомого майна, а відтак відсутні підстави для їх обґрунтування.

Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача-1 та представника відповідача-2 на відсутність у проекті землеустрою інформації щодо пайової участі при проектуванні будівництва, відповідно до рішення Київської міської ради від 15 листопада 2016 року № 411/1415, оскільки дана обставина не була підставою для відмови у внесенні відомостей до державного земельного кадастру.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що подана позивачем документація для проведення державної реєстрації земельної ділянки відповідає вимогам Закону України "Про державний земельний кадастр" та Порядку ведення Державного земельного кадастру, а відповідач безпідставно та необґрунтовано прийняв рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Таким чином, вказане рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги зобовязати Головне управління Держгеокадастру у м. Києві внести відомості до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (магазину, кафе) на вул. Дніпровська Набережна, 3а, суд зазначає, що він не вправі виходити за межі своїх повноважень та брати на себе повноваження органів державної влади.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету ОСОБА_6 Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом ОСОБА_6 Європи 11.05.1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Відповідно до ст.9 Закону № 3613 внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що зобовязання Головного Управління Держгеоакадстру у м. Києві внести відомості до Державного земельного кадастру є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача -2, а тому суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не доведено правомірності оскарженого рішення державного кадастрового реєстратора ГУ Держгеокадастру у м. Києві ОСОБА_4 РВ 017 від 18 грудня 2017 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до державного земельного кадастру, позовні вимоги щодо визнання вказаного рішення протиправним та його скасування відповідають вимогам закону та обставинам справи, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, відповідачами не спростовані, в зв'язку з чим позов в зазначеній частині позовних вимог підлягає до задоволення та слід визнати протиправними та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора від 18 лютого 2017 року № РВ-017 , при цьому, в задоволенні позову в іншій частині (зобовязати внести відомості до Державного земельного кадастру) необхідно відмовити з вищенаведених підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 640, 00 грн. У звязку із частковим задоволенням позову, необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 320,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у м. Києві.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 139 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у м. Києві ОСОБА_4 (м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 69), Головного управління Держгеокадастру у м. Києві (м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 69, ) про визнання неправомірними дій, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

2 . Визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у м. Києві ОСОБА_4 № РВ-017 від 18 грудня 2017 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

3.В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у м. Києві (м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 69, ) судові витрати у розмірі 320,00 грн. (триста двадцять гривень 00 коп.)

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

Суддя ОСОБА_7