Справа № 820/5584/17
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/5584/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі :

головуючого судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання - Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 р. (ухвалену суддею Котеньовим О.Г., повний текст якої складено 15.12.2017 р.) по справі № 820/5584/17

за позовом ОСОБА_2

до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому просив зобов'язати відповідача видати наказ про надання йому відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку із 14.09.2017 р.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2018 р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України «Про відпустки», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

У судове засідання учасники справи не зявилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 проходив службу в Харківському прикордонному загоні Східного регіонального управління Прикордонної служби України як інспектор прикордонної служби 3 категорії 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби Золочів III категорії.

Позивач є батьком дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв серії І-ВЛ №013199 та серії І-ВЛ №415933, а також довідкою Вільшанської сільської ради від 22.11.2017 р. №0230/1284.

Рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 10.03.2017 р. розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5

14.09.2017 р. ОСОБА_2 направив рапорт до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про надання йому відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, який залишено відповідачем без задоволення.

Розпорядженням №Т/30-11786 від 2 жовтня 2017 року Про розгляд рапорту старшині ОСОБА_2 відмовлено у наданні зазначеної відпустки відмовлено на підставі положень Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей.

Позивач вважає незаконним не прийняття відповідачем наказу про надання йому відпустки, у звязку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно не видано наказ про надання позивачу відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно із п. 8 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв'язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Відповідно до п. 203 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009, у мирний час військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або кадрову військову службу, надаються соціальні відпустки, у тому числі відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Частиною 3 статті 18 Закону України «Про відпустки» передбачено, що відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку може бути використана повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною.

Така відпустка надається особам, зазначеним у частині 3 статті 18 цього Закону на підставі довідки з місця роботи (навчання, служби) матері дитини про те, що вона вийшла на роботу до закінчення терміну цієї відпустки і виплату допомоги по догляду за дитиною їй припинено (із зазначенням дати) ( ч. 4 ст. 20 Закону України «Про відпустки»).

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що у батька дитини право на відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виникає за наявністю доказів, що мати дитини не знаходиться у такій відпустці та не отримує допомоги по догляду за дитиною.

Із врахуванням того, що ОСОБА_2 не надано документів встановлених ч. 4 ст. 20 Закону України «Про відпустки», суд вважає, що відповідачем правомірно не прийнято наказ про надання позивачу відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Крім того, Наказом Начальника 4 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 99-ОС від 20.03.2018 р. достроково припинено контракт та звільнено в запас Збройних Сил України старшину ОСОБА_2, у звязку з чим права позивача не можуть бути поновлені шляхом зобовязання відповідача прийняти наказ про надання йому відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст. ст. 9, 243, 271, 283, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 по справі № 820/5584/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

.

Головуючий суддя-доповідача ОСОБА_1
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст постанови складено 26.03.2018.