Справа № 804/16049/15
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді при секретаріОСОБА_1 ОСОБА_2
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Транс-Магістр» до Державної податкової інспекції у Чечелівському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -
01.12.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Транс-Магістр» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (правонаступником якої являється - Державна податкова інспекція у Чечелівському районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області) в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 02.09.2015 року форми «Р».
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки підприємства з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Гордон-Сервіс» за період з 01.04.2013 року по 31.05.2015 року складено акт перевірки від 12.08.2015 року № 814/04-66-22-01/38600385, на підставі висновків якого контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 02.09.2015 року про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на 604 713,53 грн., в таму числі за основним платежем 483 770,83 грн., штрафні (фінансові) санкції - 120 942,70 грн. Позивач вважає вищевказане податкове повідомлення-рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам, оскільки первинні документи у повному обсязі підтверджують зміст та обсяг господарських операцій та відповідають меті укладення договорів.
Відповідач - Державна податкова інспекція у Чечелівському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проти задоволення позову заперечував, подав до суду заперечення та відзив на позов, які залучені до матеріалів справи та в яких відповідач пояснив, що під час перевірки по взаємовідносинам ТОВ «Агро-Транс-Магістр» з ТОВ «Гордон-Сервіс» контролюючим органом було встановлено заниження податку на додану вартість на суму 483 770,83 грн., в т.ч. по декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року у сумі 483 770,83 грн., оскільки згідно матеріалів кримінального провадження директор ТОВ «Гордон-Сервіс» заперечив свою участь у діяльності підприємства, а тому вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі та у межах повноважень і спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Ухвалою суду від 03.12.2015 року відкрито провадження у справі (суддя Гончарова І.А.) та призначено судове засідання на 14.12.2015 року.
Ухвалами суду від 14.12.2015 року, 29.01.2016 року, 18.02.2016 року, 17.03.2016 року, 21.04.2016 року, 09.06.2016 року, 14.07.2016 року, 09.08.2016 року, 06.10.2016 року, 02.11.2016 року провадження у справі було зупинено.

Провадження у справі поновлялось на підставі ухвал суду від 22.01.2016 року, 18.02.2016 року, 16.03.2016 року, 21.04.2016 року, 25.05.2016 року, 14.07.2016 року, 09.08.2016 року, 02.11.2016 року, 24.10.2017 року.

На підставі розпорядження від 07.12.2017 року №3016д згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2017 року адміністративну справу №804/16049/15 перерозподілено судді Тулянцевій І.В.

Ухвалою суду від 08.12.2017 року справу прийнято до провадження суддею Тулянцевою І.В. та призначено до розгляду на 20 грудня 2017 року о 08 год.45 хв.

20 грудня 2017 року у судовому засіданні було проголошено перерву до 10 січня 2018 року о 11 год.00 хв. у звязку з наданням часу позивачу для надання додаткових доказів по справі.

Згідно ухвали суду від 10.01.2018 року відповідача - Державну податкову інспекцію у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області замінено на правонаступника Державну податкову інспекцію у Чечелівському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

В судове засідання 10 січня 2018 року позивач не зявився, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, проти розгляду справи в письмовому провадженні не заперечував.

З огляду на положення частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

В період з 09.07.2015 по 11.08.2015 на підставі наказу від 06 липня 2015 року №284 та направлення, виданого ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 09 липня 2015 року №000344, у зв'язку з отриманням постанови старшого слідчого з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області підполковника податкової міліції ОСОБА_3 від 29.05.2015 року «Про проведення позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності» ТОВ «Агро-Транс-Магістр» (код за ) в рамках кримінального провадження, внесеного 23.02.2015 року до ЄРДР за №0000021, згідно п.п.78.1.11 п.78.1 статті 78 Податкового кодексу України посадовими особами ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Агро-Транс-Магістр» () з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «ГОРДОН-СЕРВІС» () за період з 01.04.2013 року по 31.05.2015 року.

За результатами перевірки відповідачем складено Акт від 12.08.2015 року №814/04-66-22-01/38600385, згідно висновків якого встановлено порушення позивачем п.198.1. п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, ст.200 Податкового кодексу України, а саме, занижено податок на додану вартість до сплати в бюджет всього на суму 483 770,83 грн., в т.ч. по декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року у сумі 483 770,83 грн.

На підставі вказаного Акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 02.09.2015 року про збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість всього на суму 604 713,53 грн., з них основний платіж 483 770,83 грн., штрафні (фінансові) санкції 120 942,70 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення рішення протиправним, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі висновку спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

В силу підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

У відповідності до пункту 86.9 ст. 86 ПК України у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення - рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

Суд зазначає, що редакція п. 86.9 ст. 86 ПК України, яка була чинна на момент призначення та проведення перевірки позивача, встановлювала обмеження для прийняття податкового повідомлення-рішення саме у відношенні платника податків стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця розслідується кримінальне правопорушення, по якому проводилася така перевірка.

Однак, у даному випадку кримінальне провадження порушене у відношенні контрагента позивача - ТОВ «Гордон-Сервіс», а тому посилання позивача, що податковий орган не міг розрахувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро-Транс-Магістр» грошове зобовязання та винести оскаржуване податкове повідомлення-рішення до винесення судового рішення (обвинувального вироку, ухвали про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами) по кримінальному провадженню №0000021 від 23.12.2015 року, судом відхиляються.

Розвязуючи спір, суд зазначає, що порядок формування платником податків податкових зобовязань з ПДВ та податкового кредиту визначений приписами Розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (далі ПК України) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 14.1.36 ст. 14 ПК України, господарська діяльність діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. За змістом п. 22.1. ст. 22 ПК України, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

Згідно з п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

За приписами п. 201.1, 201.4, 201.6 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця та є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Пунктом 200.1 ст. 200 згаданого Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. При цьому, відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 Кодексу).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV (далі Закон № 996-XIV) господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період. Згідно зі ст. 3 Закону № 996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Приписами ст.9 Закону № 996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Системний аналіз наведених правових норм дає суду підстави для висновку, що законодавцем безумовно презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку. Таким чином, право платника податку на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як: придбання платником податку у інших платників цього податку товарів чи послуг, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку - отримання доходу, тобто досягнення розумної економічної мети; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником платником податку.

Суд відмічає, що вставлення факту реального придбання платником податків товарів чи послуг від певного контрагента є визначальним при вирішенні питання щодо права позивача на податковий кредит та відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній, зокрема в постанові від 22.10.10 у справі за позовом Приватного підприємства «Балтімор» до ДПІ у Кіровоградській області, Головного управління Державного казначейства України у Кіровоградській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення та стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, в постанові від 05.03.12 у справі за позовом ТОВ «Нафта» до Шосткінської МДПІ Сумської області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, згідно з якою неналежним чином оформлена (підписана не уповноваженою особою) податкова накладна не може бути підставою для нарахування податкового кредиту за наявності фактів, що ставлять під сумнів реальність наданої послуги. Відповідно до ч.5 ст. 242КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, документи, надані платником податків на підтвердження правомірності визначення податкового кредиту, повинні розкривати зміст господарської операції, бути достовірними, тобто відображати те, що мало місце насправді, а сам факт наявності відповідного документа, бездоганне його оформлення за формою, не може вважатись первинним, якщо його зміст не відображає реальних подій господарської діяльності такого платника податків.

З матеріалів справи судом встановлено, що для проведення перевірки по взаємовідносинам позивача з ТОВ «ГОРДОН-СЕРВІС» використані матеріали виїмки по кримінальному провадженню №0000021 відносно ТОВ «Агро-Транс-Магістр», які були вилучені у підприємства на підставі ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 01.04.2015 року по справі №201/5224/15-к.

Так, між ТОВ «Агро-Транс-Магістр» (Замовник) та ТОВ «ГОРДОН-СЕРВІС» (Виконавець) укладено договір №2/15-1 від 02.02.2015 року, згідно умов якого Замовник доручає Виконавцю, а Виконавець приймає на себе виконання оплачуваної Замовником роботи по організації сертифікації вантажу, організації відвантаження і відправки з/д вагонів, оформлення всіх необхідних документів відповідно до заявок Замовника. Розрахунки проводяться шляхом перерахування грошових коштів у безготівковій формі на розрахунковий рахунок Виконавця, в термін, за домовленістю Сторін, що не перевищує встановлений законодавством України. Остаточний розрахунок за послуги Виконавця - згідно акту виконаних робіт (послуг).

Виконання робіт контрагентом здійснювалось на підставі письмових заявок № 01/02 від 02.02.2015 року, № 02/02 від 02.02.2015 року, № 03/02 від 02.02.2015 року, в яких позивач зазначав перелік робіт, що доручалися виконавцеві та вказував станції відправлення, місце навантаження, пункт призначення, зазначав кінцевого вантажоодержувача.

На підтвердження отриманих послуг сторонами підписані акти здачі - приймання робіт (надання послуг) № 1903 від 20.02.2015 року, № 1904 від 20.02.2015 року, № 2202 від 23.02.2015 року, № 2203 від 23.02.2015 року, № 2302 від 24.02.2015 року, № 2303 від 24.02.2015 року, № 2401 від 25.02.2015 року, № 2402 від 25.02.2015 року, № 2500 від 26.02.2015 року, № 2501 від 26.02.2015 року, № 2609 від 27.02.2015 року, № 2610 від 27.02.2015 року, № 2607 від 27.02.2015 року, № 2608 від 27.02.2015 року.

ТОВ «Гордон-Сервіс» складено та видано позивачеві податкові накладні № 1903 від 20.02.2015 року (комплекс заходів з організації сертифікації вантажу (зерна) на суму 202400,40 грн. в т.ч. ПДВ 33733,40 грн., № 1904 від 20.02.2015 року (комплекс заходів з організації сертифікації вантажу (зерна) на суму 200343,60 грн. в т.ч. ПДВ 33390,60 грн., №2202 від 23.02.2015 року (комплекс заходів з організації сертифікації вантажу (зерна) на суму 214074,00 грн. в т.ч. ПДВ 35679,00 грн., № 2203 від 23.02.2015 року (комплекс заходів з організації сертифікації вантажу (зерна) на суму 235770,00 грн. в т.ч. ПДВ 39295,00 грн., № 2302 від 24.02.2015 року (комплекс заходів з організації сертифікації вантажу (зерна) на суму 189106,80 грн. в т.ч. ПДВ 31517,80 грн., № 2303 від 24.02.2015 року (комплекс заходів з організації сертифікації вантажу (зерна) на суму 187742,40 грн. в т.ч. ПДВ 31290,40 грн., № 2401 від 25.02.2015 року (комплекс заходів з організації сертифікації вантажу (зерна) на суму 215836,80 грн. в т.ч. ПДВ 35972,80 грн., № 2402 від 25.02.2015 року (комплекс заходів з організації сертифікації вантажу (зерна) на суму 212110,80 грн. в т.ч. ПДВ 35351,80 грн., № 2500 від 26.02.2015 року (комплекс заходів з організації сертифікації вантажу (зерна) на суму 212971,20 грн. в т.ч. ПДВ 35495,20 грн., № 2501 від 26.02.2015 року (комплекс заходів з організації сертифікації вантажу (зерна) на суму 215944,80 грн. в т.ч. ПДВ 35990,80 грн., № 2609 від 27.02.2015 року (комплекс заходів з організації сертифікації вантажу (зерна) на суму 201189,60 грн. в т.ч. ПДВ 33531,60 грн., № 2610 від 27.02.2015 року (комплекс заходів з організації сертифікації вантажу (зерна) на суму 199091,00 грн. в т.ч. ПДВ 33181,83 грн., № 2607 від 27.02.2015 року (комплекс заходів з організації сертифікації вантажу (зерна) на суму 201392,40 грн. в т.ч. ПДВ 33565,40 грн., № 2608 від 27.02.2015 року (комплекс заходів з організації сертифікації вантажу (зерна) на суму 214651,20 грн. в т.ч. ПДВ 35775,20 грн.

Оплата на користь ТОВ «Гордон-Сервіс» позивачем проведена у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням від 04.03.2015 року № 364 на суму 2 902 625,00 грн.

Суд звертає увагу, що при оцінці податкових наслідків господарських операцій адміністративний суд не повинен обмежуватися встановленням лише формальних умов застосування платником податкових норм шляхом подання первинних документів, що за формою та змістом відповідають законодавчим вимогам, а з урахуванням доводів податкового органу має дослідити фактичні правовідносини учасників поставок, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановити зв'язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності.

Так, згідно показань допитаного в межах досудового розслідування директора ТОВ «Гордон-Сервіс» ОСОБА_4 вбачається, що він заперечував свою причетність до створення та провадження господарської діяльності вищезазначеного суб`єкта господарювання.

З матеріалів справи також вбачається, що саме директором ТОВ «Гордон-Сервіс» ОСОБА_4 підписані як акти здачі приймання виконаних робіт (надання послуг) так і вищенаведені податкові накладні на підставі яких був сформований податковий кредит позивачем за період лютий 2015 року.

У постанові Верховного Суду України від 31 жовтня 2017 року (справа № 21-2817а16) міститься правовий висновок, відповідно до якого первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентом від імені особи, яка заперечує свою участь у створенні та діяльності контрагента платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

При цьому, суд відхиляє посилання позивача на Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2017 року по справі №201/15091/15-к (кримінальне провадження за №0000021 від 23.02.2015 року) про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5, обвинуваченої у вчиненні пособництва ТОВ «Гордон-Сервіс» в ухиленні від сплати податків у звязку із закінченням строків давності, оскільки вказані обставини є нереабілітуючими підставами звільнення від кримінальної відповідальності, крім того, в ході кримінального провадження не досліджувались правовідносини ТОВ «Гордон-Сервіс» з ТОВ «Агро-Транс-Магістр».

Суд також не вважає належними та допустимими доказами по справі залучені позивачем копії ветеринарних свідоцтв, виданих ТОВ «Агро-Транс-Магістр»; посвідчення про якість зерна (кукурудза) виданих ТОВ «Агро-Транс-Магістр»; карантинні сертифікати, ТОВ «Агро-Транс-Магістр»; залізничні накладні, згідно з якими відправником вантажу є ТОВ «Агро-Транс-Магістр», оскільки з наданих документів не вбачається, що вони були отримані саме ТОВ «Гордон-Сервіс» при виконанні умов Договору №2/15-1 від 02.02.2015 року.

Зважаючи на викладене, суд, здійснивши дослідження усіх первинних документів, та встановивши, що у справі, яка розглядається, містяться відомості, що директор ОСОБА_4 заперечує свою причетність до створення та провадження господарської діяльності ТОВ «Гордон-Сервіс», дійшов висновку про неправомірність формування позивачем податкового кредиту на підставі первинних документів, які не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами, а відповідно посвідчувати факт придбання послуг з метою використання в своїй господарській діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Транс-Магістр» до Державної податкової інспекції у Чечелівському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1