Справа № 227/168/18
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2018 р. Справа№227/168/18

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративний позов ОСОБА_1

ОСОБА_2

до відповідача ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України

Донецької області

про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, місце проживання: 85001, Донецька область, м. Добропілля, вул. Першотравнева, б. 109, кв. 59) звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85008, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, 28А) про визнання неправомірним рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за списком №1, зобовязання за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 додатково зарахувати до страхового стажу по одному року, зобовязання зарахувати до пільгового стажу період навчання з 01.09.1985 року по 18.07.1986 року в ПТУ № 107 м. Донецька, Ордена Леніна ш/у «Жовтневе» п/о Донецьквугілля», зобовязання зарахувати для призначення пенсії як стаж, що надає право на пенсію за віком на пільгових умовах період роботи з 02.08.1986 року по 28.02.1993 року за списком №1 на посаді електрослюсаря 3 розряду на ш/у «Жовтневе» п/о «Донецьквугілля» з повним робочим днем в шахті, з 01.03.1993 року по 22.01.1996 року на посаді електрослюсаря та заступника директора на комбінаті шкільного харчування з 23.01.1996 року по 01.06.1996 року на посаді завідуючого столової ТОВ ТД «Весна», з 13.09.2004 року по 01.06.2005 року за списком №1 на посаді електрослюсаря 4-го розряду з повним робочим днем в шахті, з 24.01.2006 року по 04.09.2006 року за списком №1 на посаді електрослюсаря 3-го розряду підземним з повним робочим днем в шахті, з 01.07.2008 року по 07.04.2013 року за списком №1 на посаді електрослюсаря 4-го розряду з повним робочим днем в шахті, з 17.04.2013 року по 26.04.2013 року за списком №1 на посаді майстра з повним робочим днем в шахті, з 16.07.2013 року по 13.11.2014 року за списком №1 на посаді електрослюсаря 4-го розряду та майстром на шахті ім. М.І. Калініна ДП Донецька вугільна енергетична компанія з повним робочим днем в шахті, з 17.11.2014 року по 08.02.2015 року за списком №1 на посаді стажера електрослюсаря з повним робочим днем в шахті ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля», з 08.02.2015 року за списком №1 по теперішній час на посаді гірського майстра з повним робочим днем в шахті (відповідно до записів в трудовій книжці), зобовязання призначити, нарахувати та виплачувати пенсію на пільгових умовах за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 06.11.2017 року.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, відповідач, як вважає позивач, приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії, діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення.

Вважає, що не зарахування до пільгового стажу періоди роботи з 17.04.2013 року по 26.04.2013 року за списком №1 на посаді майстра з повним робочим днем в шахті на ВП «Шахта ім. Олександра Олександровича Скочинського» ДП «ДТЕК» та з 16.07.2013 року по 13.11.2014 року за списком №1 на посаді електрослюсаря 4-го розряду та майстром на шахті ім. М.І. Калініна ДП «ДТЕК» з повним робочим днем в шахті у звязку з несвоєчасним проведенням атестації робочих місць є безпідставним, оскільки якщо чергова атестація була проведена з порушенням строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Зазначає, що не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 02.08.1986 року по 28.02.1993 року за списком №1 на посаді електрослюсаря 3 розряду на ш/у «Жовтневе» п/о «Донецьквугілля» з повним робочим днем в шахті у звязку з тим, що довідка про підтвердження пільгового стажу з більш ранньої дати, ніж дата звернення за призначенням пенсії та неможливе проведення перевірки її достовірності її видачі, є безпідставним, оскільки основним документом, що підтверджує пільговий стаж, є трудова книжка, у якій містяться відповідні записи про періоди роботи.

Вказує, що не зарахування до пільгового стажу періоду навчання з 01.09.1985 року по 18.07.1986 року в ПТУ № 107 м. Донецька, Ордена Леніна ш/у «Жовтневе» п/о Донецьквугілля» є безпідставним, оскільки основним документом, що підтверджує пільговий стаж, є трудова книжка, у якій містяться відповідні записи про період навчання.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24.01.2018 року справа передана на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21.02.2018 року справа прийнята до свого провадження суддею Давиденко Т.В.

У відзиві на адміністративний позов відповідач вказав на її безпідставність та зазначив, що рішення про відмову у призначенні пенсії прийняте відповідачем в межах повноважень, та у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення.

Зазначив, що у трудова книжка підтверджує тільки загальний трудовий стаж роботи, а пільговий стаж має бути підтверджений відповідною довідкою.

Вказав, що атестація робочих місць на ВП «Шахта ім. Олександра Олександровича Скочинського» ДП «ДТЕК» та шахті ім. М.І. Калініна ДП «ДТЕК» була проведена несвоєчасно, а тому позивач не має права на зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу.

Зазначив, що періоди роботи позивача з 01.03.1993 року по 22.01.1996 року на посаді електрослюсаря та заступника директора на комбінаті шкільного харчування з 23.01.1996 року по 01.06.1996 року на посаді завідуючого столової ТОВ ТД «Весна» не підлягають зарахуванню до пільгового стажу, оскільки зазначені посади не відносяться до списків 1,2, затверджених постановою КМУ від 16.01.2003 року № 36.

Вказав, що період навчання з 01.09.1985 року по 18.07.1986 року в ПТУ № 107 м. Донецька, Ордена Леніна ш/у «Жовтневе» п/о Донецьквугілля» не зарахований до пільгового стажу згідно норм чинного законодавства, оскільки такий стаж не має бути зарахований до пільгового, а зараховується лише до загального.

Враховуючи наведене, просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представники сторін у судове засідання не з'явились, про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяву про розгляд справи за участю їх представників не надали.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку спрощеного провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, заперечень, суд з'ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: м. Донецьк, вул. Шахтарської слави, б. 11, кв. 98 (а.с. 11-12).

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13.12.2016 року № НОМЕР_2, ОСОБА_1 фактично проживає/перебуває за адресою: місце проживання: 85001, Донецька область, м. Добропілля, вул. Першотравнева, б. 109, кв. 59 (а.с. 16).

15.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_3 ОУПФУ з заявою № 4473 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (а.с. 19-20).

24.11.2017 року ОСОБА_3 ОУПФУ прийняте рішення № 4473 про відмову в призначенні пенсії, яке обґрунтоване тим, що довідка від 10.07.2014 року № 182, видана ВП «Шахта» Жовтневий руднік» ДП «ДТЕК» з більш ранньої дати, ніж дата звернення за призначенням пенсії та неможливо провести перевірку достовірності її видачі, до пільгового стажу за списком №1 не врахований період роботи з 02.08.1986 року по 28.02.1993 року в якості електрослюсаря підземного.

Крім того, згідно зазначеного рішення, до пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховані періоди роботи за списком №1:

- на ВП «Шахта імені ОСОБА_4» ДП «ДТЕК» на посаді гірничого майстра з 17.04.2013 року по 26.04.2013 року, оскільки за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, є інформація про проведення атестації робочих місць наказ від 27.06.2007 року № 657к та відсутні дані про проведення чергової атестації робочих місць протягом наступного пятирічного періоду;

- на шахті ім. М.І. Калініна ДП «ДТЕК» на посаді електрослюсаря підземного, майстра гірничого підземного з 16.07.2013 рок упо 31.11.2014 року, оскільки за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, є інформація про проведення атестації робочих місць наказ від 01.03.2007 року № 159 та відсутні дані про проведення чергової атестації робочих місць протягом наступного пятирічного періоду (а.с. 19-20).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу від 10.07.2014 року № 182, виданої ВП «Шахта» Жовтневий руднік» ДП «ДТЕК», ОСОБА_1 працював повний робочий день на ш/у «Жовтневе» п/о «Донецькуголь» на посаді електрослюсаря підземного з 02.08.1986 року по 28.02.1993 року.

Згідно записів в трудовій книжці серія БТ-IІ № 1635216 ОСОБА_1:

- навчався в Гор ПТУ № 107 м. Донецька з 01.09.1985 року по 18.07.1986 року;

- працював на ш/у «Жовтневе» п/о «Донецькуголь» на посаді електрослюсаря підземного 3 розряду з повним робочим днем у шахті з 02.08.1986 року по 28.02.1993 року;

- працював з 01.03.1993 року по 22.01.1996 року на посаді електрослюсаря та заступника директора на Державному комунальному підприємстві комбінаті шкільного харчування;

- працював з 23.01.1996 року по 01.06.1996 року на посаді завідуючого столової ТОВ ТД «Весна»;

- працював на ВП «Шахта імені ОСОБА_4» ДП «ДТЕК» на посаді гірничого майстра з повним робочим днем в шахті на дільниці вентиляції та техніки безпеки з 17.04.2013 року по 26.04.2013 року;

- працював на шахті ім. М.І. Калініна ДП «ДТЕК» на посаді електрослюсаря підземного, майстра гірничого підземного з повним робочим днем в шахті з 16.07.2013 року по 31.11.2014 року (а.с. 31-35).

Згідно довідки від 10.07.2014 року № 182, виданої ВП «Шахта» Жовтневий руднік» ДП «ДТЕК», ОСОБА_1 працював на ш/у «Жовтневе» п/о «Донецькуголь» на посаді електрослюсаря підземного з 02.08.1986 року по 28.02.1993 року.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просить визнати протиправним рішення щодо відмови в призначенні пенсії незалежно від віку, зобовязати за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 додатково зарахувати до страхового стажу по одному року, зобовязати зарахувати до пільгового стажу спірні періоди, зобовязати призначити, нарахувати та виплачувати пенсію на пільгових умовах за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 06.11.2017 року.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

За Преамбулою Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов'язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», пунктом 7 частини 1 статті 1 якого визначено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Тобто, відповідач у справі орган владних повноважень, який виконує владні управлінські функції, надані йому чинним законодавством щодо призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій.

Згідно ст. 3 Конституції України в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 2 ст. 46 Конституції України це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Тобто, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов'язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пунктом 2 розділу XY Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, згідно якої особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно п. а. ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпенчення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній» у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом повного робочого дня на підземних роботах, що є спірним у цій справі) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, в трудовій книжці позивача містяться записи про періоди роботи на ш/у «Жовтневе» п/о «Донецькуголь» на посаді електрослюсаря підземного 3 розряду з повним робочим днем у шахті з 02.08.1986 року по 28.02.1993 року.

Тобто, трудова книжка позивача містить записи про його роботу у спірний період повний робочий день на підземних роботах зі шкідливими та важкими умовами праці, що дає йому право на зарахування цього періоду до пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься довідка від 10.07.2014 року № 182, видана ВП «Шахта» Жовтневий руднік» ДП «ДТЕК», яка підтверджую, що позивач працював на ш/у «Жовтневе» п/о «Донецькуголь» на посаді електрослюсаря підземного з 02.08.1986 року по 28.02.1993 року.

Частиною 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пунктом 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року, встановлено, що при призначенні пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах період роботи , вказаний в підпункті «з» (зокрема, навчання в професійно-технічних училищах) прирівнюється до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, період навчання позивача в Гор ПТУ № 107 м. Донецька з 01.09.1985 року по 18.07.1986 року підтверджений записом в трудовій книжці.

Оскільки пільговий стаж позивача підтверджений належно оформленим записом у трудовій книжці, суд вважає неправомірними дії відповідача щодо незарахування вищевказаного періоду роботи позивача до пільгового стажу його роботи.

Щодо позовних вимог про зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 17.04.2013 року по 26.04.2013 року за списком №1 на посаді майстра з повним робочим днем в шахті, з 16.07.2013 року по 13.11.2014 року за списком №1 на посаді електрослюсаря 4-го розряду та майстром на шахті ім. М.І. Калініна ДП Донецька вугільна енергетична компанія з повним робочим днем в шахті, суд зазначає наступне.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від18 листопада 2005 року № 383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 зазначеного Порядку встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Згідно п. 4.4 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах встановлено, якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Атестація робочих місць за умовами праці - це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров'я і працездатність працівників в процесі трудової діяльності.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

За приписами пунктів 1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Частиною 2 пункту четвертого цього Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Таким чином, законодавцем покладений обов'язок своєчасного та якісного проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому не проведення або не своєчасне та неякісне проведення з вини керівників підприємств атестації не може позбавити позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи, що до проведення чергової атестації позивач працював на посаді, пільговий характер роботи на якій в подальшому підтвердився проведеною атестацією, та продовжив обіймати цю посаду після проведення атестації, суд приходить до висновку, що спірний період підлягає зарахуванню до пільгового стажу та врахуванню для визначення розміру пенсії, оскільки, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2014 року в справі № 21-307а14.

Щодо вимоги позивача зарахувати до пільгового стажу періоди з 01.03.1993 року по 22.01.1996 року на посаді електрослюсаря та заступника директора на комбінаті шкільного харчування та з 23.01.1996 року по 01.06.1996 року на посаді завідуючого столової ТОВ ТД «Весна», суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад 1 показчик, - зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджений список №1 та список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно якого посади електрослюсаря, заступника директора на комбінаті шкільного харчування та завідуючого столової не відносяться до списку №1 та списку №2.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення адміністративного позову в цій частині.

Щодо вимоги про зобовязання за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 додатково зарахувати до страхового стажу по одному року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне зобовязати відповідача додатково зарахування до страхового стажу позивача за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 по одному року.

Щодо вимоги про зобовязання призначити, нарахувати та виплачувати пенсію на пільгових умовах за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 06.11.2017 року, суд враховує наступне.

В розумінні частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобовязати субєкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Нормами чинного законодавства, а саме, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 року № 121, постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», повноваження щодо призначення та виплати пенсій покладене на Пенсійний фонд України

Тобто, прийняття рішення про призначення пенсії начальником управління в межах спірних відносин є способом реалізації владних повноважень в розумінні вищенаведених конституційних принципів та положень чинного законодавства, тобто, є владними дискреційними функціями суб?єкта владних повноважень, що мають можливість надати повне або часткове визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Оскільки нормами прямої дії Закону на відповідача покладений обов?язок прийняття рішення про призначення та виплату пенсії, у суду немає підстав для задоволення позовних вимог саме у такий спосіб як повторне зобов?язання виконати покладені на нього владні дискреційні функції.

Наряду з викладеним, суд враховує наступне.

Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням владних дискреційних повноважень є закон і справедливість.

Згідно ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З аналізу норм законодавства, яке регулює спірні взаємовідносини, вбачається, що відповідач, як орган владних повноважень, не виконуючи визначені законом владні дискреційні функції щодо призначення і виплати пенсії позивачу, діяв з порушенням закону і справедливості.

Оскільки прийняття рішення про призначення та виплату пенсії є владними дискреційними функціями органу Пенсійного фонду, такий обов?язок покладений на орган Пенсійного фонду нормами чинного законодавства, на час розгляду справи відповідачем визначені Законом владні дискреційні функції не виконані, суд вважає, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та ухвалити рішення про зобов?язання відповідача розглянути питання про призначення та виплату пенсії позивачу з урахуванням норм чинного законодавства з питань пенсійного забезпечення та висновків суду про порушення суб?єктом владних повноважень Закону щодо визначеного чинним законодавством права позивача на призначення та отримання пенсії.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності рішення, яке оскаржується, в розумінні зазначеної норми Закону.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та визнання неправомірним рішення щодо відмови в призначенні пенсії від 24.11.2017 року № 4473, зобовязання за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 додатково зарахувати до страхового стажу по одному року, зобовязання повторно розглянути питання про призначення та виплату пенсії з урахуванням до пільгового стажу періоду навчання з 01.09.1985 року по 18.07.1986 року в ПТУ № 107 м. Донецька, Ордена Леніна ш/у «Жовтневе» п/о Донецьквугілля», періодів роботи з 02.08.1986 року по 28.02.1993 року за списком №1 на посаді електрослюсаря 3 розряду на ш/у «Жовтневе» п/о «Донецьквугілля» з повним робочим днем в шахті, з 17.04.2013 року по 26.04.2013 року за списком №1 на посаді майстра з повним робочим днем в шахті, з 16.07.2013 року по 13.11.2014 року за списком №1 на посаді електрослюсаря 4-го розряду та майстром на шахті ім. М.І. Калініна ДП Донецька вугільна енергетична компанія з повним робочим днем в шахті.

Ухвалою від 21.02.2018 року сплата судового збору відстрочена до прийняття рішення по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано, зокрема, фізичною особою встановлюється ставка судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 24 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 1 січня 2018 року становить 1762 грн.

З аналізу наведених норм вбачається, що за подання до адміністративного суду даного адміністративного позову з вимогами немайнового характеру позивачу необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 493 грн. 36 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення адміністративного позову, сума судового збору в розмірі 493 грн. 36 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь Державного бюджету України (на рахунок Донецького окружного адміністративного суду).

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Кодексом адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, місце проживання: 85001, Донецька область, м. Добропілля, вул. Першотравнева, б. 109, кв. 59) до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, юридична адреса: 85008, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, 28А) про визнання неправомірним рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за списком №1, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Рішення ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 24.11.2017 року № 4473 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 визнати неправомірним.

Зобовязати Добропільське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області за кожний повний рік стажу роботи ОСОБА_1 на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 додатково зарахувати до страхового стажу по одному року.

Зобовязати Добропільське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області розглянути питання про призначення та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням до пільгового стажу періоду навчання з 01.09.1985 року по 18.07.1986 року в ПТУ № 107 м. Донецька, Ордена Леніна ш/у «Жовтневе» п/о Донецьквугілля», періодів роботи з 02.08.1986 року по 28.02.1993 року за списком №1 на посаді електрослюсаря 3 розряду на ш/у «Жовтневе» п/о «Донецьквугілля» з повним робочим днем в шахті, з 17.04.2013 року по 26.04.2013 року за списком №1 на посаді майстра з повним робочим днем в шахті, з 16.07.2013 року по 13.11.2014 року за списком №1 на посаді електрослюсаря 4-го розряду та майстром на шахті ім. М.І. Калініна ДП Донецька вугільна енергетична компанія з повним робочим днем в шахті, з урахуванням раніше зарахованого пільгового стажу.

В задоволені іншої частини адміністративного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, юридична адреса: 85008, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, 28А) (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь Державного бюджету України судові витрати у сумі 493 грн. 36 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Давиденко Т.В.