Справа № 2а-8044/0370
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/642/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ, Управління Міністерства внутрішніх справ України на залізничному транспорті про визнання протиправними дій та стягнення грошової компенсації,-

суддя в 1-й інстанції -Гулик А.Г., Брильовський Р.М., Сакалош В.М.,

час ухвалення рішення - 18.12.2017 року, 16:45 год.

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 21.12.2017 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів - Міністерства внутрішніх справ України, управління МВС України на залізничному транспорті, в якому просив (з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог) визнати неправомірними дії в частині невиплати грошових компенсацій за частину невикористаної відпустки у 2007 році та невикористаних відпусток у 2008-2009 роках, грошового забезпечення за час знаходження на лікуванні у 2008 році та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і допомоги на оздоровлення при щорічній основній відпустці у 2009 році та стягнення з Міністерства внутрішніх справ України на його користь грошової компенсації за частину невикористаних відпусток, а саме: у 2007 році в сумі 954,60 грн.; у 2008 році в сумі 8591,40 грн.; у 2009 році в сумі 8591,40 грн.; суму матеріальної грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань і допомогу на оздоровлення в розмірі 5727,60 грн. та грошове забезпечення за час знаходження на лікуванні у 2008 році в сумі 4528,08 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року (яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2012 року) в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 червня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2012 року в частині визнання протиправними дій та стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку у 2009 році і грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань і допомоги на оздоровлення, мотивуючи це тим, що суди не з'ясували питання виплати позивачу компенсації за невикористану відпустку у 2009 році та грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань і допомоги на оздоровлення та періоду, за який вона підлягає виплаті. В решті постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2012 року залишено без змін.

02 серпня 2017 року, 19 вересня 2017 року позивач подав до суду заяви про збільшення позовних вимог та про зміну позовних вимог, в якій просив: визнати протиправними дії відповідачів в частині невиплати грошової компенсації за ненадану відпустку у 2009 році році звільнення з органів внутрішніх справ, невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань при щорічній основній відпустці у 2009 році, невиплати матеріальної допомоги для оздоровлення при щорічній основній відпустці у 2009 році, видання наказу МВС України №773о/с від 26 липня 2009 року, видання наказу управління МВС України на залізничному транспорті №3 л/к від 26 липня 2017 року; стягнути з управління МВС України на залізничному транспорті на користь позивача грошову компенсацію за ненадану відпустку у 2009 році році звільнення з органів внутрішніх справ в сумі 14569,50 грн., матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань при щорічній основній відпустці у 2009 році в сумі 1939 грн., матеріальну допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці у 2009 році в сумі 1939 грн.; визнати протиправними і скасувати наказ МВС України №773о/с від 26 липня 2009 року та наказ управління МВС України на залізничному транспорті №3 л/к від 26 липня 2017 року; стягнути з відповідачів компенсацію втрати частини доходів, у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

01 грудня 2017 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог та про зміну позовних вимог, в якій просив: визнати протиправними дії відповідачів в частині невиплати грошової компенсації за ненадану відпустку У 2007-2009 роках, невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань при щорічній основній відпустці у 2008 - 2009 роках, невиплати матеріальної допомоги для оздоровлення при щорічній основній відпустці у 2009 році, видання наказу МВС України №773о/с від 26 липня 2009 року, видання наказу управління МВС України на залізничному транспорті №3 л/к від 26 липня 2017 року; стягнути з управління МВС України на залізничному транспорті на користь позивача грошову компенсацію за ненадану відпустку у 2008 році та 5 днів невикористаної відпустки у 2007 році в сумі 16188,34грн., грошову компенсацію за ненадану відпустку у 2009 році році звільнення з органів внутрішніх справ в сумі 14569,50 грн., матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань при щорічній основній відпустці у 2008 році в сумі 1939 грн., у 2009 році в сумі 1939 грн., матеріальну допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці у 2009 році в сумі 1939 грн.; визнати протиправними і скасувати наказ МВС України №773о/с від 26 липня 2009 та наказ управління МВС України на залізничному транспорті №3 л/к від 26 липня 2017 року; стягнути з відповідачів компенсацію втрати частини доходів, у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Ухвалою від 06 грудня 2017 року Львівський окружний адміністративний суд відмовив у прийнятті вищевказаних заяв позивача про збільшення та зміну позовних вимог.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що фактично позивач проходив службу в органах внутрішніх справ до 29 травня 2009 року, у справі № 2а-299/2008 ні Яворівський районний суд, ні Львівський апеляційний адміністративний суд, ні Вищий адміністративний суд України не приймали рішень про скасування Наказу МВС України № 1957 о/с від 23 грудня 2008 року, Наказу МВС України № 1153 о/с від 29 травня 2009 року, Наказу УМВСЗТ № 188 о/с від 26 грудня 2008 року та Наказу УМВСЗТ № 4 о/с від 20 січня 2009 року, і в даних судових рішеннях ні в мотивувальній, ні в резолютивній частинах не встановлено тієї обставини, що днем звільнення позивача зі служби є 07 березня 2008 року. Апелянт звертає увагу на те, що вирішення питання щодо повороту виконання судового рішення та способу його здійснення в адміністративній справі покладено виключно на суд, а не на керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності. Міністр внутрішніх справ, Голова ліквідаційної комісії Управління МВС України на залізничному транспорті такими повноваженнями не наділені. У справі № 2а-299/2008 поворот виконання судового рішення не здійснювався ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції, ні судом касаційної інстанції, заяви про поворот виконання судового рішення у цій справі Міністерством внутрішніх справ України чи Управлінням МВС України на залізничному транспорті до суду першої, апеляційної чи касаційної інстанції не подавались і, відповідно, судами рішень про поворот виконання судового рішення не приймалось. Крім того, відповідачами пропущений строк для здійснення повороту виконання судового рішення: підстави для повороту виконання рішення суду виникли 16 лютого 2010 року, кінцевий термін, протягом якого може бути здійснено поворот виконання - 16 лютого 2011 року, накази видані - 26 липня 2017 року, протермінування складає майже 6,5 років. Зазначені обставини судом першої інстанції не досліджені і правова оцінка їм не надана. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Позивач (апелянт)- ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача - МВС- Козелько Є.А. у судовому у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

У судовому засіданні 21 березня 2018 року за клопотанням позивача та враховуючи думку представника відповідача замінено відповідача- Управління Міністерства внутрішніх справ України на залізничному транспорті на Міністерство внутрішніх справ України, яке є відповідачем у справі, оскільки таке Управління ліквідоване.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Управління МВС України на залізничному транспорті від 27 серпня 2005 року № 1 о/с позивача з 18 червня 2005 року призначено на посаду начальника відділу по обслуговуванню Львівської залізниці Управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України на залізничному транспорті.

Наказом Управління МВС України на залізничному транспорті від 29 жовтня 2007 №172 о/с позивача звільнено із зазначеної посади та зараховано у розпорядження Управління МВС України на залізничному транспорті.

Наказом від 07 березня 2008 року №442 о/с полковника міліції ОСОБА_1, який перебував в розпорядженні УМВС на залізничному транспорті за посадою начальника відділу з обслуговування Львівської залізниці управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС на транспорті, звільнено з органів внутрішніх справ у відставку за п. 65 "а" (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

На підставі вказаного наказу прийнято наказ УМВС на залізничному транспорті від 13 березня 2008 року № 31 о/с аналогічного змісту.

Наказом МВС України від 19 травня 2008 року № 872 о/с внесено зміни до наказу МВС від 07 березня 2008 року № 442 о/с та пункт про звільнення ОСОБА_1 викладено в наступній редакції "полковника міліції ОСОБА_1 (Н 586218), начальника відділу з обслуговування Львівської залізниці управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС на транспорті".

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2008 року у справі №2а-299/2008 визнано протиправним та скасовано наказ МВС України від 07 березня 2008 року № 442 о/с зі змінами, внесеними наказом МВС України від 19 травня 2008 року №872 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ; поновлено ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ України на посаді начальника відділу по обслуговуванню Львівської залізниці Управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України на залізничному транспорті; стягнено з МВС України в користь позивача 39711,36 грн. заробітку за час вимушеного прогулу.

Постанову суду в частині поновлення позивача на службі в органах внутрішніх справ України на посаді начальника відділу по обслуговуванню Львівської залізниці Управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України на залізничному транспорті та стягнення грошового забезпечення в межах суми платежу за один місяць було допущено до негайного виконання.

На виконання вищевказаної постанови суду в частині, яка підлягала негайному виконанню, МВС України прийняло наказ від 23 грудня 2008 року № 1957 о/с "По особовому складу", яким скасовано пункт наказу МВС України від 07 березня 2008 року № 442 о/с зі змінами, внесеними наказом МВС України від 19 травня 2008 року № 872 о/с, в частині звільнення полковника міліції ОСОБА_1 (Н-586218) з органів внутрішніх справ України. Вирішено поновити полковника міліції ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника відділу з обслуговування Львівської залізниці управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України на залізничному транспорті.

Наказом №10 о/с від 09 лютого 2009 року позивачу виплачено матеріальну допомогу у зв'язку з перебуванням у черговій відпустці за 2008 рік тривалістю 45 днів та продовжено відпустку за 2007 рік на 5 діб. Підставою для цього слугували рапорт позивача від 19 січня 2009 року, листок непрацездатності та висновок службової перевірки.

На підставі рапорту ОСОБА_1 від 07 квітня 2009 року та подання Управління МВС України на залізничному транспорті, МВС України винесло наказ від 29 травня 2009 року № 1153 о/с, яким позивача звільнено з органів внутрішніх справ у відставку (із зняттям з військового обліку) за п. 65 "а" (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України з посади начальника відділу по обслуговуванню Львівської залізниці Управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України на залізничному транспорті.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2010 року у справі №73638/09/9104 скасовано постанову Яворівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2008 року у справі №2а-299/2008 та відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про поновлення на службі в органах внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 26 липня 2017 року №733 о/с на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2010 року №2а-299/2008 скасовано наказ МВС України №1957 о/с від 23 грудня 2008 про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу з обслуговування Львівської залізниці управління по боротьбі з організованою злочинністю управління МВС України на залізничному транспорті, наказ МВС України №1153 о/с від 29 травня 2009 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу з обслуговування Львівської залізниці управління по боротьбі з організованою злочинністю управління МВС України на залізничному транспорті та органів внутрішніх справ у відставку за віком.

Наказом управління МВС України залізничному транспорті №3 л/к від 26 липня 2017 року скасовано наказ управління МВС України залізничному транспорті №188 о/с від 26 грудня 2008 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді та встановлення йому грошового забезпечення, №4 о/с від 20 січня 2009 року про внесення змін у наказ управління МВС України залізничному транспорті №188 від 26 грудня 2008 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі правомірно відмовили ОСОБА_1 у виплаті грошової компенсації за ненадану відпустку у 2009 році, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань при щорічній основній відпустці у 2009 році, матеріальної допомоги для оздоровлення при щорічній основній відпустці у 2009 році, оскільки звільнення позивача відбулося у 2008 році, а саме: останнім днем перебування позивача на службі в органах внутрішніх справ та, відповідно, днем звільнення позивача є 07 березня 2008 року.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з наступного.

Ст.45 Конституції України передбачає, що кожен, хто працює, має право на відпочинок. Зокрема це право забезпечується наданням оплачуваної щорічної відпустки.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про міліцію» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

П.49 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114 передбачає, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються відпустки: а) чергові; б) короткострокові; в) через хворобу; г) канікулярні; д) у зв'язку із закінченням навчальних закладів системи Міністерства внутрішніх справ СРСР і Міністерства внутрішніх справ УРСР; є) додаткові та соціальні (по вагітності, родах і догляду за дитиною), творчі, у зв'язку з навчанням.

Відповідно до п.52 Положення №114 чергова відпустка має бути надана протягом календарного року кожній особі рядового або начальницького складу. В особливих випадках з дозволу прямого начальника невикористана чергова відпустка за минулий рік може бути надана в I кварталі наступного року.

Особам рядового і начальницького складу, які захворіли під час чергової відпустки, вона після одужання продовжується на число невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється начальником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого лікарем і начальником (головним лікарем) лікувального закладу.

Згідно з абз.2 п.56 Положення №114 особам рядового і начальницького складу (крім осіб, указаних в абзаці першому цього пункту), які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу управління МВС України на залізничному транспорті №10 о/с від 09 лютого 2009 року та листа МВС України №15/2-Л-1241, 1291 від 18 серпня 2009 року позивачу надано відпустку за 2008 рік терміном 45 днів, продовжено відпустку за 2007 рік у зв'язку із хворобою під час перебування у відпустці, нараховано та виплачено матеріальну допомогу.

Відповідно до п.2.16 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, прийнятої на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, затвердженої Наказом МВС України від 31 грудня 2007 № 499 (чинної на час виникнення спірних правовідносин) матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, як правило, при вибутті в чергову відпустку або за мотивованим рапортом особи; допомога для оздоровлення надається в разі вибуття в чергову відпустку. Указані виплати здійснюються на підставі наказу про особовий склад, за яким особа вибуває в чергову відпустку.

Згідно з п.56 Положення №114 особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров'я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 вказаного Положення. Особам рядового і начальницького складу (крім осіб, указаних в абзаці першому цього пункту), які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Таким чином, особи середнього начальницького складу органів внутрішніх справ, у випадку звільнення із органів внутрішніх справ за віком, як такі, що не підпадали під дію абзацу першого пункту 56 мають право на грошову компенсацію за невикористану у році звільнення відпустку.

Скеровуючи справу на новий розгляд в суд першої інстанції, Вищий адміністративний суд України у своїй ухвалі зазначив, що для правильного вирішення спору необхідно дослідити питання виплати позивачу компенсації за невикористану відпустку у 2009 році, грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань і допомоги на оздоровлення та періоду, за який вона підлягає виплаті, при цьому вказавши, що висновки судів щодо відсутності підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення грошової компенсації за невикористані відпустки у 2007 і 2008 роках і матеріальної допомоги на оздоровлення за 2008 рік є правильними.

Згідно з вимогами ч.5 ст.353 КАС України при новому розгляді справи такі вказівки є обов'язковими при розгляді справи.

Таким чином, визначальним для вирішення цього спору є визначення моменту припинення служби позивача в органах внутрішніх справ України.

Як вбачається з матеріалів справи, Наказом МВС України від 07 березня 2008 року №442о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у відставку за віком.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2008 року визнано протиправним і скасовано наказ МВС України від 07 березня 2008 року №442о/с про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у відставку за віком та поновлено його на посаді.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2010 року у справі №73638/09/9104 скасовано постанову Яворівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2008 року у справі №2а-299/2008 та відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про поновлення його на службі в органах внутрішніх справ. Вказана постанова набрала законної сили.

На виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2010 року у справі № 73638/09/9104, МВС України наказом № 733 о/с від 26 липня 2017 року скасовано наказ МВС від 23 грудня 2008 року №1957 о/с, яким скасовано пункт наказу МВС від 07 березня 2008 року№ 442 о/с (зі змінами, внесеними наказом МВС від 19 травня 2008 року № 872 о/с) в частині звільнення ОСОБА_1 (Н-586218) з органів внутрішніх справ та яким поновлено його в органах внутрішніх справ на посаді начальника відділу з обслуговування Львівської залізниці управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України на залізничному транспорті, а також скасовано наказ МВС від 29 травня 2009 року № 1153 о/с у частині звільнення позивача відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з органів внутрішніх справ у відставку (із зняттям з військового обліку) за п. 65 "а" (за віком) полковника міліції ОСОБА_1 (Н-586218), начальника відділу по обслуговуванню Львівської залізниці Управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України на залізничному транспорті.

Крім того, на виконання вказаної постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2010 року у справі № 73638/09/9104 та у зв'язку із скасуванням наказом МВС від 26 липня 2017 року № 733 о/с наказу МВС від 23 грудня 2008 року № 1957 о/с, яким скасовано пункт наказу МВС від 07 березня 2008 року № 422 о/с (зі змінами, внесеними наказом МВС від 19 травня 2008 року № 872 о/с) у частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ та яким поновлено його в органах внутрішніх справ на посаді начальника відділу з обслуговування Львівської залізниці управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України на залізничному транспорті, скасовано наказ Управління МВС на залізничному транспорті від 26 грудня 2008 року № 188 о/с (зі змінами, внесеними наказом Управління МВС України на залізничному транспорті від 20 січня 2009 року № 4 о/с), яким скасовано пункт наказу Управління МВС України на залізничному транспорті від 13 березня 2008 року № 31 о/с у частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ та яким його поновлено в органах внутрішніх справ на посаді начальника відділу з обслуговування Львівської залізниці управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України на залізничному транспорті.

Таким чином, судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено відсутність порушень з боку відповідачів при звільненні ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх справ, підтверджено правомірність підстави та моменту її припинення - 07 березня 2008 року - день прийняття Наказу МВС України від 07 березня 2008 року №442о/с про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у відставку за віком.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачі правомірно відмовили ОСОБА_1 у виплаті грошової компенсації за ненадану відпустку у 2009 році, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань при щорічній основній відпустці у 2009 році, матеріальної допомоги для оздоровлення при щорічній основній відпустці у 2009 році, оскільки звільнення позивача відбулося у 2008 році, а саме: останнім днем перебування позивача на службі в органах внутрішніх справ та, відповідно, днем звільнення позивача є 07 березня 2008 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наведені позивачем у апеляційній скарзі судові рішення не спростовують висновків суду за результами розгляду судового спору у справі № 73638/09/9104 (№ 2а-299/2008), оскільки такі не змінюють та не можуть змінювати встановлений судами юридичний факт - правомірність припинення публічної служби ОСОБА_1 07 березня 2008 року згідно з наказом МВС від 07 березня 2008 року № 442 о/с зі змінами, рішення в якій набрало законної сили; крім того, предметами розгляду у повідомлених позивачем у поданій ним апеляційній скарзі судових рішеннях були вимоги, які стосувалися виплати (встановлення) розміру грошового забезпечення позивачу, а не періоду проходження публічної служби позивача та правомірності дій суб'єкта владних повноважень щодо припинення публічної служби ОСОБА_1

При цьому, колегія суддів відхиляє покликання апелянта на те, що у спірних правовідносинах має місце поворот судового рішення, не звернення відповідача з заявою про повернення всього отриманого позивачем за скасованим судовим рішенням автоматично не відновлює прав позивача за скасованим судовим рішенням, оскільки це б суперечило судовому рішенню, що набрало законної сили та яким вирішено спір, а відтак і принципу юридичної визначеності.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці наголошує на тому, що принцип юридичної визначеності як один із фундаментальних аспектів верховенства права, передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року).

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року у справі № 2а-8044/09/1370 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий- суддя О.І.Мікула

Судді: А.Р.Курилець

М.П.Кушнерик

Повне судове рішення складено 26 березня 2018 року.