Справа № 522/12098/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 березня 2018 року

Київ

справа № 522/12098/17

провадження № К/9901/41093/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2018 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувсь до суду з позовом до Одеської міської ради, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради, що виразилась у ненаданні йому інформації за запитом від 24 квітня 2017 року;

зобов'язати Одеську міську раду письмово надати запитувану у заяві ОСОБА_2 від 24 квітня 2017 року інформацію;

стягнути на користь позивача компенсацію моральної шкоди у розмірі 75000,00 гривень.

Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 17 січня 2018 року, яку залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року, залишив адміністративний позов ОСОБА_2 без розгляду.

Вважаючи такі судові рішення постановленими з порушенням вимог процесуального закону, позивач подав касаційну скаргу.

19 березня 2018 року касаційна скарга надійшла до суду касаційної інстанції.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Судами встановлено, що провадження в цій адміністративній справі відкрито згідно з ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 2017 року.

Справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 18 вересня 2017 року.

В судове засідання, призначене на 18 вересня 2017 року, позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився.

Наступного дня, 19 вересня 2017 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_2, у якому він просив розцінити його неявку на судове засідання як таку, що сталася з об'єктивних причин, оскільки судове засідання по іншій справі № 522/4147/17, в якій він є позивачем, почалось із запізненням. Доказів на підтвердження призначення судового засідання в зазначеній справі на 18 вересня 2017 року та його безпосередньої участі в ньому позивач не надав.

Розгляд справи відкладено на 2 листопада 2017 року, про що позивача повідомлено належним чином.

Звернувшись до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, призначеного на 2 листопада 2017 року, позивач зазначив, що в нього в цей день призначене інше засідання по справі № 522/13884/17. Доказів на підтвердження цій обставині позивач не надав.

Наступне судове засідання, у зв'язку з неявкою сторін, відкладено на 17 січня 2018 року, про призначення якого позивача сповіщено належним чином.

16 січня 2018 року суду першої інстанції надійшло клопотання позивача про відкладення судового засідання. В обґрунтування клопотання ОСОБА_2 зазначив, що йому призначений адвокат, з яким перша зустріч буде дише 18 січня 2018 року. Доказів на підтвердження цій обставині позивач не надав.

Залишаючи без розгляду адміністративний позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що в судові засідання, призначені на 18 вересня 2017 року, 2 листопада 2017 року та 17 січня 2018 року, позивач не з`явився, про час і місце розгляду справи судом сповіщався у встановленому законом порядку, натомість надавав суду заяви про відкладення розгляду справи з різних підстав, до яких не було надано відповідних доказів.

Доводи касаційної скарги не спростовують і не ставлять під сумнів установлені судами обставини справи.

Твердженню позивача про те, що після звернення до центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги йому призначено адвоката, з яким перша зустріч була запланована лише на 18 січня 2018 року, суд апеляційної інстанції надав оцінку й правильно встановив, що ця обставина не спростовує факту неприбуття позивача в судові засідання й не підтверджує поважність причини неявки.

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною п'ятою цієї ж статті у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

До позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Також, за правилом пункту 4 частини першої статті 340 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб'єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, Верховний Суд констатує, що суд першої інстанції, позицію якого підтримав і апеляційний суд, дійшовши висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду, вірно застосував положення пункту 4 частини першої статті 340 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 332, 333 КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2018 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 522/12098/17 за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець