Справа № 822/1579/16
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2018 року

Київ

справа №822/1579/16

адміністративне провадження №К/9901/24746/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.

за участю секретаря - Калініна О.С.

учасники справи:

представник позивача - Пиріжок М.І.

представник відповідача - Лотоцький В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства «Подільські інтелектуальні системи» на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08.12.2016 (судді Біла Л.М., Гонтарук В.М., Граб Л.С.)

у справі №822/1579/16 у справі

за позовом Приватного підприємства «Подільські інтелектуальні системи»

до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ

У серпні 2016 року Приватне підприємство «Подільські інтелектуальні системи» (далі Підприємство) звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області (далі ДПІ) від 04.04.2016, якими позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств та з податку на додану вартість.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що під час проведеної перевірки ДПІ безпідставно дійшло висновку про те, що внаслідок допущених Підприємством порушень вимог Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та Податкового Кодексу України, було занижено суми податків, відтак у відповідача не було підстав для прийняття оскаржуваних повідомлень-рішень.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.10.2016 (суддя Ковальчук А.М.) позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 04.04.2015 №, № та стягнуто на користь позивача судові витрати у розмірі 8 379, 06грн.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08.12.2016 скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції Підприємство звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просила її скасувати та залишити в силі судове рішення першої інстанції. При цьому скаржник зазначив, що суд дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог невірно оцінивши залучені до справи докази та неправильно застосувавши при цьому норми матеріального і процесуального права.

ДПІ заперечень на касаційну скаргу не надало.

19.12.2017 справу, в порядку передбаченому Розділом VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017), передано до Верховного Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, Підприємство надає споживачам телекомунікаційні послуги доступу до мережі Інтернет та аналового/цифрового кабельного телебачення з використанням волоко-оптичної кабельної мережі та з використанням радіочастотного ресурсу, відтак повинна здійснювати свою діяльність з урахуванням положень Закону України «Про телекомунікації».

При цьому в період з 01.01.2011 по 31.12.2013 Підприємство отримало грошові кошти від платників через мережу терміналів і платіжних систем за посередництва ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім», «Ізі Софт», ТОВ «Український платіжний сервіс», ТОВ «Фінайті» та ТОВ «ОСМП»; фізичної особи-підприємця ОСОБА_4; ПАТ «Альфа-Банк».

З метою організації та здійснення переказів коштів від клієнтів-споживачів послуг доступу до мережі Інтернет та телекомунікаційних послуг, позивачем укладено договори з ТОВ «Український платіжний сервіс», ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім», ТОВ «Фінайті» та ПАТ «Альфа-Банк», які є фінансовими установами та процесінговими центрами, що володіють платіжними системами та мережею терміналів і які мають право на здійснення фінансових операцій по переказу коштів (трансакцій), на приймання готівкових коштів від споживачів послуг позивача з подальшим перерахунком акумульованих коштів на поточний рахунок позивача.

Всього у 2013 році позивачу через систему терміналів поступило 1 693 510, 57 грн.

На виконання постанови слідчого ДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку Підприємства з питань дотримання вимог податкового законодавства України при здійсненні фінансово-господарської діяльності у період з 01.01.2011 по 31.12.2013 та складено акт від 17.11.2015 року.

Не погодившись із висновками викладеними у акті, позивач подав заперечення до акту, внаслідок чого відповідачем прийнято рішення про здійснення документальної позапланової перевірки.

За наслідками проведеної ДПІ документальної позапланової невиїзної перевірки позивача з питань достовірності нарахування та сплати податку на прибуток та ПДВ за період 01.01.2011 по 31.12.2013 відповідачем складено акт від 18.03.2016.

В акті викладено висновки контролюючого органу про те, що під час перевірки виявлено порушення позивачем :

- п.п. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, п.п. 5.2.1, п.п. 5.2.10 п. 5.2, п.п. 5.3.2, абз. 4 п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 п.п. .2.1, п.п. 11.3.1 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п. 135.1, п. 135.2, п.п.135.4.1. п. 135.4 ст. 135, ст. 137, п. 138.1, п.138.2, п.138.3, п.138.4, п.138.6, п.138.8, п.п. 138.10.2, п.п. 138.10.4 п. 138.10 ст.138, п.п. 139.1.9 п.139.1 ст.139, п.140.1 ст.140, ст.142, ст.143, п. 146.1 ст. 146 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток, що підлягав сплаті до бюджету всього у сумі 644158 грн.;

- п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.3, п.п. «г» п. 198.5 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягала сплаті, до бюджету всього у сумі 738396,99 грн.

На цій підставі відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 04.04.2015:

№ щодо збільшення суми грошового зобов'язання податку на прибуток в розмірі 257 874, 00 грн., з яких 206 299, 00 грн. за основним платежем та 51 575, 00 грн. штрафних санкцій;

№ щодо збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 300 730, 00 грн., з яких 240 584, 00 грн. за основним платежем та 60 146, 00 грн. штрафних санкцій.

їСвої дії щодо прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ДПІ, крім іншого, обґрунтовує тим, що згідно з податковою звітністю Підприємства останнє у 2013 році через систему терміналів отримало у якості оплати за надання послуг доступу до мережі Інтернет та телекомунікаційних послуг від своїх абонентів 1 693 510, 57грн., проте надані позивачем документи бухгалтерського обліку не дають можливості встановити, що сума у розмірі 1 402 703 грн. надійшла від абонентів за надання саме цих послуг.

Судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновок про те, що документами бухгалтерського обліку Підприємства підтверджено отримання у 2013 році 1 402 703 грн. від абонентів позивача за надання телекомунікаційних послуг.

Натомість судом апеляційної інстанції зроблено протилежний висновок, а саме: позивач не підтвердив первинними документами, що зазначені кошти надійшли від фізичних осіб як розрахунки за спожиті ними послуги від основної діяльності Підприємства.

Відповідно до статті 159 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2015р.) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищенаведені вимоги кореспондуються з приписами статті 242 КАС України (в редакції, що діє з 15.12.2015), відповідно до якої рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення суду апеляційної інстанцій цим вимогам не відповідають в зв'язку з наступним.

Здійснивши системний аналіз залучених до матеріалів справи доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що Підприємством надано належні докази того, що позивач на підставі укладених договорів здійснював діяльність з надання телекомунікаційних послуг і що саме за надання цих послуг від його абонентів - юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та мешканців позивач отримував обумовлену договорами плату через систему терміналів.

Щодо інших виявлених, на думку відповідача, порушень податкового законодавства судом першої інстанції обґрунтовано прийнято до уваги що Підприємством підтверджено правильність віднесення до складу собівартості витрат на установлення повітряних кабельних мереж та прокладання кабельних мереж у будівлях та спорудах; сплаченої у якості оплати оренди комп'ютерного обладнання та оргтехніки відповідно до укладених договорів оренди; витрат на придбання прав на ретрансляцію каналів та телепрограм.

При цьому судом вірно застосовано норми, які регламентують спірні правовідносини, а саме, статті 134,138,138,198,200,201 Податкового Кодексу України.

У відповідності до приписів частини 2 статті 71 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) судом обґрунтовано зроблено висновок про те, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, законність рішення якого оскаржується, не довів належними та достатніми доказами правомірності свого рішення.

Скасувавши постанову місцевого суду, суд апеляційної інстанції, невірно оцінивши залучені до справи докази, дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не підтверджено, що кошти в сумі 1 402 703 грн., що надійшли на рахунок Підприємства через мережу терміналів від фізичних осіб не є оплатою телекомунікаційних послуг, наданих позивачем.

Також судом апеляційної інстанції зроблено помилковий висновок про те, що враховані позивачем у податковій звітності витрати на забезпечення його діяльності з організації телекомунікаційних систем здійснено поза межами власної господарської діяльності без мети отримання економічного зиску, оскільки вони не призвели до отримання доходу від цієї діяльності.

Збитковість господарської діяльності, з огляду на приписи статті 42 Господарського Кодексу України, не може бути підставою для визначення такої діяльності як негосподарської. Неотримання суб'єктом господарювання доходу від окремої господарської операції не свідчить про те, що така операція не пов'язана з господарською діяльністю.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Згідно зі статтею 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Подільські інтелектуальні системи» задовольнити.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08.12.2016 скасувати, залишивши в силі постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.10.2016.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова

І.Я. Олендер