Справа № 813/1159/18
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2018-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/1159/18
УХВАЛА

про відмову у відкритті

провадження в адміністративній справі

30 березня 2018 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду О.П. Хома, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним розпорядження,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, в якій просить визнати протиправним розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №698 від 23.10.2014.

Відповідно до підпункту 4, 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

З долучених до позовної заяви документів видно, що на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Другою Львівською держнотконторою 22.07.1999 за р.№3-3057, ОСОБА_1 є власницею квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 на праві договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Другою Львівською держнотконторою 22.07.1999 за р.№3-3057.

Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №698 від 23.10.2014 зобовязано ОСОБА_1, мешканку кв. 22 на вул. Городоцька, 291, в термін до 01.12.2014 демонтувати прибудову розм. 1,50 х 5,00 м на цегляних опорах, самочинно здійснену на землях комунальної власності міста.

На думку позивача, розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №698 від 23.10.2014 є незаконним та таким, що прийняте з порушенням вимог чинного законодавства України та стосується її майна.

Вважаючи, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, ОСОБА_1О звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «публічно-правовий спір» означає спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 статті 4 КАС України).

Відповідно до пункту 7 статті 4 КАС України, субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Як видно з позовної заяви та долучених до неї документів, спір виник між ОСОБА_1 як власником квартири та Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради як органом виконавчої влади з приводу самочинного будівництва на землях комунальної власності у звязку із прийняттям останнім розпорядження №698 від 23.10.2014.

Підставою оскарження розпорядження №698 від 23.10.2014 позивач зазначає недотримання відповідача статті 376 Цивільного кодексу України «Самочинне будівництво» та порушення при його прийнятті порядку, що призвело до порушення її майнових прав.

Конституційний Суд України в рішенні від 16.04.2009 №7-рп/2009 зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні - це акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Органи місцевого самоврядування можуть бути як суб'єктами приватних правовідносин, так і суб'єктами публічних правовідносин. Причому правовий статус державних чи місцевих органів влади визначається виключно нормами публічного права, незалежно від того, які права публічно-правового характеру (цивільні чи публічні) вони мають намір реалізувати.

З огляду на викладене, суд приходить висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень розпорядження про зобовязання демонтувати прибудову самочинно здійснену на землях комунальної власності міста має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.02.2018 року (справа №804/7342/14) та від 20.02.2018 року (справа №2а-1622/12/2170).

Крім того, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

З огляду на вищевикладене, вважаю, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. У відповідності до вимог частини 6 цієї ж статті, у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен розяснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Враховуючи правила предметної підсудності та характер спірних правовідносин, прав, свобод та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, суддя приходить висновку, що у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним розпорядження слід відмовити. Оскільки даний спір виник із цивільних відносин, його вирішення віднесено до компетенції суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства, відповідно до підсудності, визначеної Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Ураховуючи вказану норму, сплачений за квитанцією № 315 від 26.03.2018 судовий збір у розмірі 704,80 грн, слід повернути позивачу.

Керуючись ст.ст.171, 172, 243, 248, 250, 256, 293-295, Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

у х в а л и в :

відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним розпорядження.

Повернути ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, 79040) судовий збір, сплачений відповідно до квитанції № 315 від 26.03.2018 на суму 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя О.П.Хома