Справа № 820/1074/18
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2018 р. № 820/1074/18
Харківський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Панченко О.В.
за участю секретаря судового засідання - Денисенко А.А.,
представника позивача - Сойміна В.І.,
представника відповідача - Вельми І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом
до Міністерства оборони України; третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії;-
Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому як особі звільненої з військової служби інвалідності II групи вперше безстроково з 13 травня 2014 року, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що зазначено в пункті №57 протоколу №4 від 19 січня 2018 року що стосується ОСОБА_1 ;
Представник позивача прибув у судове засідання, наполягав на задоволенні позовних вимог, викладених у позовній заяві, в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач звернувся до відповідача для призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, яка передбачена Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", постановою КМУ №975 від 25.12.2013р. "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві". Комісією Міністерства оборони України прийнято рішення про відмову в призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги, яке позивач вважає неправомірним, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.
Представник відповідача прибув у судове засідання, заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі. У відзиві від 07.03.2018 року представник відповідача зазначив наступне: оскільки позивачу встановлена ІІ група інвалідності 04.07.1994р, тому при вирішенні питання щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу необхідно керуватися Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції від 21.05.1993р. та Умовами державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядку виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою КМУ від 19.08.1992р. №488. Крім того, відповідач зазначає, що позивач у 2000 році отримав від Управління соціального захисту населення компенсацію за шкоду, заподіяну здоров`ю по ІІІ групі інвалідності, а в 2014 році отримав компенсацію за шкоду, заподіяну здоров`ю по ІІ групі інвалідності. Отже, враховуючи викладене, відповідач вважає, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги.
Представник третьої особи у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлений судом належним чином в порядку, передбаченому ст. ст.124-127, ч.2 ст.194 КАС України.
Суд, вивчивши доводи позову та відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є капітаном у відставці. З 01.09.1968р. по 02.10.1988р. проходив військову службу в Збройних Силах СРСР. У період з 13.11.1986р. по 29.12.1986р. брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
На підставі свідоцтва про хворобу 408 ОВГ №739-п/4205 від 22.09.1988р. здоров`я позивача було визначено як " не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний другого ступеня у воєнний час". (а.с.26)
Наказом заступника міністра оборони СРСР від 07.05.1988р. №0203 позивача звільнено в запас по хворобі (а.с.28-29).
Позивач не отримував від Харківської обласної дирекції національної акціонерної страхової компанії "оранта" після звільнення зі Збройних Сил СРСР сум по державному обов`язковому особистому страхуванню за втрату працездатності відповідно до Закону №2011-ХІІ (який набрав чинності 20.12.1991р.), так як був звільнений зі Збройних Сил СРСР з 02.10.1988р. Про це свідчить довідка від 22.02.2016р. №101/1. (а.с.30)
19.12.1988 року, відповідно до виписки з акта огляду МСЕК Серії ВТЄ-7 №056216 при первинному огляді позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 19.12.1988 року, причина інвалідності: захворювання отримане в період проходження військової служби. (а.с.31)
18.12.1989 року, відповідно до виписки з акту огляду МСЕК Серії ВТЄ-7 №061185 при повторному огляді позивача, йому була підтверджена III група інвалідності, причина інвалідності: захворювання отримане в період проходження військової служби. (а.с.32)
22.06.1990 року, відповідно до виписки з акта огляду в МСЄК Серії ВТЄ-7 №009866, при повторному огляді, позивачу було підвищено групу інвалідності до II групи з 19.06.1990 року до 01.07.1991 року, причина інвалідності: захворювання отримане в період проходження військової служби. (а.с.33)
26.07.1990р. протоколом 20 військово-лікарської комісії №501 встановлено, що "травма (опромінення), так отримана при виконанні обов`язків військової служби". (а.с.34)
31.08.1990 року, згідно виписки з акта огляду в МСЕК Серії ВТЭ-7 №034488 при повторному огляді позивачу було підтверджено II групу інвалідності з 26.07.1990 року, причина інвалідності: травма (опромінення), так отримана при виконанні обов`язків військової служби. (а.с.35)
19.08.1991 року, відповідно до виписки з акта огляду в МСЕК Серії ВТЭ-6 №029512 при повторному огляді, позивачу було підтверджено II групу інвалідності, причина інвалідності: травма (опромінення), так отримані при виконанні обов`язків військової служби. (а.с.36)
02.06.1994 року, відповідно до протоколу Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України №308 встановлено, що «захворювання позивача, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС». (а.с.37)
04.07.1994 року, згідно виписки з акта огляду в МСЕК Серії 2-10АА №131876, при повторному огляді, позивачу було підтверджено II групу інвалідності, причина інвалідності: захворювання, так. пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. (а.с.38)
07.08.1997 року, відповідно до виписки з акта огляду в МСЕК Серії 2-18АБ №307145, при повторному огляді, позивачу було змінено (зменшено) групу інвалідності до III групи з 01.08.1997 року, причина інвалідності: захворювання отримано при виконанні обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. (а.с.39)
10.07.2000 року, згідно виписки з акта огляду в МСЕК Серії ХАР №021354, при повторному огляді позивачу було підтверджено III групу інвалідності (встановлено безстроково), причина інвалідності: захворювання отримано при виконанні обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. (а.с.40)
14.05.2014 року, відповідно до виписки з акта огляду в МСЕК Серії 10ААБ №681822, при повторному огляді, позивачу було підвищено групу інвалідності до II групи, причина інвалідності: захворювання отримано при виконанні обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. (а.с.25)
Позивач має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, є інвалідом війни 2 групи, що підтверджується копіями посвідчень. (а.с.41)
24.02.2016р. позивачем повернуто раніше отриману від Управління соціального захисту населення компенсаційну виплату в розмірі 94,80 грн. на рахунок державного бюджету, про що свідчить довідка ГУ Державної казначейської служби України у Харківській області від 24.02.2016р. (а.с.18)
20.01.2017р. позивач звернувся з адміністративним позовом до Солом`янського районного суду міста Киева. Постановою Солом`янського районного суду міста Києва 10.10.2017р. по справі №760/1397/17 в позові було відмовлено у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не оскаржується рішення Комісії Міноборони, а протокол не може бути визнаним протиправним. (а.с.42-44)
ОСОБА_1 не погодившись з рішенням Солом`янського районного суду міста Києва подав апеляційну скаргу. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2017р. №760/1397/17, позовні вимоги позивача були задоволені, а саме: скасована постанова Солом`янського районного суду м.Києва від 10.10.2017 року, прийнята нова постанова. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, що оформлене протоколом №54 від 08 липня 2016 року (пункт №64). Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». (а.с.13-14)
19.01.2018р. комісія Міноборони пунктом №57 протоколу №4 від 19.01.2018р. на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2017р. №760/1397/17 скасувала пункт №54 протоколу №64 засідання комісії Міністерства від 08.07.2016р. і повторно другий раз відмовила в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.
Даний протокол комісії Міноборони позивач вважає протиправним, і оскаржує в даному позові.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».
Положеннями ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII встановлено, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно ст.1, 2 вищезазначеного Закону, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно п.2 ч.1 Закону №2011-ХІІ, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Згідно ч.1 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. №499 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.
Пунктом 2 Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі 54-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи.
Пункт 3 Порядку передбачає, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військомату (далі - уповноважений орган) такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.
Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про невиконання позивачем вимог пункту 3 Порядку при поданні заяви до Харківського обласного військового комісаріату.
Наявною в матеріалах справи довідки МСЕК встановлено, що позивачу вперше встановлено ІІ групу інвалідності з 19.06.1990р. по 01.07.1991р. року. З 13.05.2014р. позивачу знов встановолена ІІ група безстроково. Отже, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. Крім того, вказані обставини вже встановлені судовим рішенням, яке набуло законної сили, у справі №760/1397/17.
Щодо посилань представника відповідача на те, що при вирішенні питання щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу необхідно керуватися законодавством, що діяло на цей день, а саме Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ в редакції на 21.05.1993 року та державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядку виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою КМУ від 19.08.1992р. №488, суд зазначає наступне:
У період до запровадження виплати одноразової грошової допомоги (яка була введена з 10.05.2006р.) позивачу встановлювалися і продовжувалися групи інвалідності - цей період охоплює з 19.12.1988р. по 01.08.2000р. На той момент Міноборони не проводилися виплати одноразової грошової допомоги.
Законом України від 04.07.2012р. №5040-VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» внесено зміни до ст.16 Закону №2011 -XII та доповнено ст. ст. 16-1 - 16-4, а саме:
- цей Закон набирає чинності з 01.01.2014р.;
- встановити, що дія цього Закону не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про виплату їм одноразо зої грошової допомоги у разі каліцтва.
Позивач звернувся вперше 10.03.2016р. щодо отримання одноразової грошової допомоги по II групі інвалідності, встановленої вперше з 13.05.2014р. безстроково , тобто раніше рішення щодо виплати цієї допомоги стосовно нього, по групам інвалідності, які були встановлені з 19.12.1988р. по 01.08.2000р. не приймалося, так як з 10.05.2006р. була введена виплата одноразової грошової допомоги вперше у Міноборони.
Порядок №975 не містить жодних обмежень щодо неможливості застосування порядку №975 до осіб, які отримали первину інвалідність до 10.05.2006р.
Отже, днем виникнення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги є 13.05.2014 р., оскільки ця дата зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії як час, з якого позивачу при огляді встановлена ІІ група інвалідності.
Положеннями частини З Порядку №975 встановлено що, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. Тобто, дана норма права вказує як основну дату у довідці МСЕК, а не вид огляду (первинний чи повторний).
Щодо позиції відповідача про відсутність права позивача на отримання одноразової грошової компенсації, як учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, суд зазначає:
Матеріалами справи підтверджено, позивач отримував від Управління соціального захисту населення Чугуївської міської ради Харківської області компенсацію за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до ст.48 Закону №796-ХІІ у 2014р., по II групі інвалідності в розмірі 94грн. 80коп., що підтверджується копією довідки від Управління соціального захисту населення №732 від 23.02.2016р.
Виплати вищевказаних компенсацій Управління соціального захисту населення здійснювало позивачу з державного бюджету України, відповідно ст.63 Закону №796-ХІІ якою визначено що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.
На момент звернення із заявою до Харківського обласного військового комісаріату 10.03.2016р. та на момент звернення із адміністративним позовом до Солом`янського районного суду міста Києва на 20.01.2017 р. позивач раніше отриману від Управління соціального захисту населення компенсаційні виплати за ст. 48 закону України №796-ХІІ повернув 23.02.2016р. по II групі інвалідності в розмірі 94грн. 80коп. через відділення Ощадбанку на рахунок державного бюджету, про що свідчить копія довідки №01-49/178 від 24.02.2016р. Чугуївського управління Державної казначейської служби України у Харківській області, де вказано грошові кошти в сумі 94грн.80коп. 24.02.2016 р. були зараховані на рахунок державного бюджету. (а.с.18)
Таким чином, матеріали справи містять докази того, що позивачем повернуто до державного бюджету суми коштів, отриманих як компенсація за шкоду, заподіяну здоров`ю, тобто, позивач скористався правом на вибір виду грошової допомоги та виявив бажання отримати одноразову грошову допомогу відповідно до Закону №2011-ХІІ та Порядком №975.
Підпунктом «б» пункту 6 Умов встановлено, що НАСК «Оранта» виплачує страхові суми у разі втрати застрахованим працездатності, що сталася внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних в період проходження служби (зборів), у розмірі залежно від ступеня втрати працездатності, що визначається у процентному відношенні до загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008р. №499 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.
Відповідно до п.6 Порядку, якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, установлених іншими законами, виплата відповідних грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором особи, яка має право на отримання таких виплат.
Однак в матеріалах справи наявні докази того, що позивачем повернуто до Державного бюджету суми коштів, отриманих як компенсація за шкоду, заподіяну здоров`ю, тобто, позивач скористався правом на вибір виду грошової допомоги.
Статею 16 Закону №2011-ХІІ (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності) передбачалося, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно п.5 ч.2 ст.16 Закону №2011-ХІІ: одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Положеннями Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві №975 від 25.12.2013р. встановлено, що Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Згідно абзацу 3 пп.1 п.6 Порядку №975: одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються необхідні документи.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Положеннями п.14, 15 Порядку №975 передбачено, що одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу. Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби. (п.17 Порядку №975)
З метою виконання Порядку №975 та ст.16 Закону №2011-ХІІ, при Міноборони створено Комісію, діяльність якої визначена Наказом МОУ від 26.10.2016р. №564 Про затвердження Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.
Комісія утворюється в апараті Міністерства оборони України з метою виконання пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок), та Положення про порядок виплати компенсаційних сум військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які загинули під час виконання обов`язків військової служби чи служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 травня 1994 року № 290.
Пунктом 4 Порядку №564 встановлено, що Комісія відмовляє в призначенні одноразової грошової допомоги у разі, якщо встановлено, що загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:
- вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
- вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
- навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
- подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Результати засідання Комісії оформлюються протоколом, який підписується головою Комісії, його заступником, секретарем та всіма членами Комісії, які брали участь у засіданні. Рішення Комісії може бути оскаржено в судовому порядку.
Отже, у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми одноразової грошової допомоги. Позивачем отримано компенсаційну виплату за шкоду, заподіяну здоров`ю по ІІ групі інвалідності, однак в подальшому позивач повернув до Державного бюджету суму отриманих коштів, скориставшись при цьому своїм правом вибору компенсаційної виплати або одноразової грошової допомоги .
Аналогічна правова позиція викладена в постановах ВСУ від 10.06.2014, від 18.11.2014 у справі №21-446а14, від 21.04.2015 у справі №21-183а13, від 10.03.2015 року № 21-563а14.
Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 8, 242, 243, 245, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України; третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії; - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому як особі звільненої з військової служби інвалідності II групи вперше безстроково з 13 травня 2014 року, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що зазначено в пункті №57 протоколу №4 від 19 січня 2018 року, що стосується ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду. Або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлений 28 березня 2018 року.

Суддя О.В. Панченко