Справа № 2а-0870/3771/11
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

22.03.2018 К/9901/13690/18 2а-0870/3771/11

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

У травні 2011 року Публічне акціонерне товариство "Мотор Січ" звернулось до суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжя Міжрегіонального Головного управління Міндоходів, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 30 листопада 2010 року №/0 та від 23 грудня 2010 року №/1, якими зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 910928 грн. за серпень 2010 року, з мотивів безпідставності їх прийняття.

26 березня 2015 року постановою Запорізького окружного адміністративного суду, залишеною без змін 24 вересня 2015 року ухвалою Дніпропетровського папеляційного адміністративного суду та 8 грудня 2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України, адміністративний позов задоволено повністю, скасовано податкові повідомлення - рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжя Міжрегіонального Головного управління Міндоходів від 30 листопада 2010 року №/0 та від 23 грудня 2010 року №/1, з підстав протиправності їх прийняття.

Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовані правомірністю формування позивачем податкового кредиту, оскільки послуги з ремонту авіадвигунів (їх запчастин) позивачем надавались поза межами митної території України (за місцем експлуатації повітряних суден), то відповідні операції не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість. Крім того, суди дійшли висновку, що від'ємне значення з податку на додану вартість позивачем сформовано правильно, оскільки ним придбано у власність запчастини до авіадвигунів, податок на додану вартість за які ним сплачено до митних органів у момент розмитнення таких запчастин.

У березні 2017 року податковим органом до Верховного Суду України подано заяву про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 8 грудня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом першим частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій відповідач просив скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та відмовити Товариству в позові.

В якості підстав для перегляду судового рішення податковий орган посилається на випадки неоднакового застосування Вищим адміністративним судом України норм пункту 6.5 статті 6, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» щодо реального здійснення господарських операцій в якості обов'язкової умови виникнення у платника податків права на податковий кредит, а також щодо того, що наявність формально складених первинних документів та/або сплата грошових коштів не може слугувати підставою для формування податкового кредиту за відсутності факту придбання товару.

На підтвердження своєї позиції надає копії постанови Вищого адміністративного суду України від 24 січня 2012 року (справа №К-31852/10) та ухвали цього ж суду від 7 листопада 2012 року (справа №К-24613/10).

25 квітня 2017 року ухвалою Верховного Суду України відкрито провадження у справі за заявою податкового органу про перегляд судового рішення суду касаційної інстанції.

1 лютого 2018 року заяву разом з матеріалами справи №2а-0870/3771/11 передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду - у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII.

2 лютого 2018 року ухвалою судді Верховного Суду справу №2а-0870/3771/11 прийнято до свого провадження.

Відповідно до пункту першого частини першої Розділу 7 «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України розгляд заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

З урахуванням наведеного, розгляд заяви представника позивача здійснюється Верховним Судом за правилами глави третьої Розділу 4 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII, без повідомлення та виклику учасників справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

На підставі акту перевірки від 17 листопада 2010 року №367/08-02/14307794 «Про результати позапланової виїзної перевірки Відкритого акціонерного товариства «Мотор Січ» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість з напрямом відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку за серпень 2010 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з податку на додану вартість, що декларувалась в серпні 2010 року» податковим органом винесені податкові повідомлення-рішення від 30 листопада 2010 року №/0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень 2010 року у розмірі 910928,00 грн., та від 23 грудня 2010 року №/1 - за результатами адміністративного оскарження попереднього податкового повідомлення-рішення.

Позиція податкового органу, викладена у зазначеному акті перевірки, наведена ним також у запереченнях на позов, в апеляційній, касаційній скаргах і у заяві про перегляд судового рішення суду касаційної інстанції, полягає в тому, що операції з надання (поставки) позивачем послуг з технічного обслуговування, супроводу і ремонту авіадвигунів за договорами від 28 жовтня 2008 року №6130/08-К(ЄРО) і від 27 січня 2010 року №1201/10-К(ЄРО), не підпадають під дію абзацу 5 підпункту г) пункту 6.5 Закону України «Про податок на додану вартість», оскільки виконання робіт зі збільшення ресурсних характеристик авіадвигунів не є роботами, що змінюють якісну характеристику рухомого майна. Крім того, податковий орган наполягає на неправомірності формування підприємством податкового кредиту з огляду на те, що товарно-матеріальні цінності (запчастини) ним не були придбані у контрагентів за грошові кошти.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України однією із підстав перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи, перевірка правильності встановлення яких не належить до компетенції Верховного Суду України.

У справі, що розглядається Вищий адміністративний суд України погодився із висновком судів першої та апеляційної інстанцій про виконання позивачем умов формування та відображення податкового кредиту, а саме, доведеністю зв'язку отриманих товарів з господарською діяльністю підприємства, підтвердження факту сплати податку, належним чином оформленними вантажними митними деклараціми.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 24 січня 2012 року (справа №К-31852/10), наданої на підтвердження наведених у заяві доводів, касаційний суд дійшов висновку про непідтвердження реальності господарських операцій первинними документами, а також того факту, що самі по собі податкові накладні не є достатнім свідченням дійсного виконання поставки товару. Нормами права, які досліджувались судом у цій справі, є положення підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 7 листопада 2012 року (справа №К-24613/10), касаційний суд дійшов висновку про правомірність визначення контролюючим органом податкового зобов'язання з податку на додану вартість внаслідок того, що спірні операції, за якими складені податкові накладні, не супроводжувались фактичним рухом активів, а опосередковувалися виключно складанням первинних документів для створення наслідків для податковому обліку з метою податкової економії. Нормами права, які досліджувались судом у цій справі, є положення підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Аналіз наведених судових рішень дає підстави вважати, що Вищий адміністративний суд України ухвалив їх за різних фактичних обставин справ, установлених судами, у зв'язку з чим не можна дійти висновку про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Відповідно до частини першої статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України непідтвердждення обставин, які стали підставою для перегляду справи, або якщо норма права у рішенні, про перегляд якого подана заява, застосована правильно, у задоволенні заяви про перегляд судового рішення належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 235-242, 244, 244-1 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 08 грудня 2016 року відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Р.Ф.Ханова

І.А.Гончарова

І.Я.Олендер