Справа № 800/304/17
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

19.03.2018 м. Київ П/9901/182/18 800/304/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - судді Мороз Л.Л.,

суддів: Берназюка Я.О., Бучик А.Ю., Гімона М.М., Гриціва М.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Коцюрби В.М.,

представника відповідача (Президента України) - Мишковець О.В.,

представника відповідача (ВККС України) - Русакової І.Л.,

представника відповідача (Вищої ради правосуддя) - Гунченко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу №800304/17

за позовною заявою ОСОБА_4 до Президента України - Порошенка Петра Олексійовича, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

25 липня 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Президента України - Порошенка Петра Олексійовича, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Позов умотивований тим, що вона є кандидатом на посаду судді Луганського окружного адміністративного суду та процедуру добору на посаду судді пройшла у 2012 році. Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 19 серпня 2015 року отримала рекомендацію про призначення на посаду судді Луганського окружного адміністративного суду. Рішенням Вищої ради юстиції від 26 травня 2016 року №1014/0/15-16 внесено подання Президентові України про призначення на посаду судді.

Проте, 30 вересня 2016 року набув чинності Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», яким змінено підхід до формування суддівського корпусу. Відповідно до абзацу другого пункту 4 розділу II Прикінцевих та перехідних положень якого матеріали та подання Вищої ради юстиції про призначення суддів строком на п'ять років, не розглянуті до дня набрання чинності цим Законом, повертаються до Вищої ради правосуддя для вирішення питання про призначення суддів на посади відповідно до Конституції України з урахуванням внесених цим Законом змін.

У зв'язку з наведеним, подання відносно неї Адміністрацією Президента України було повернуто до Вищої ради юстиції, а в подальшому до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Вважаючи, що Президент України допустив зволікання щодо невидання указу про призначення її строком на п'ять років на посаду судді вперше, тому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Президента України щодо не призначення ОСОБА_4 на посаду судді Луганського окружного адміністративного суду;

- зобов'язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України направити до Вищої ради правосуддя рекомендацію та матеріали про її призначення на посаду судді;

- зобов'язати Вищу раду правосуддя внести відповідне подання про її призначення на посаду судді відповідно до Конституції України з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)»;

- зобов'язати Президента України видати Указ про призначення позивача на посаду судді:

- стягнути з відповідачів 150000 грн. моральної шкоди.

У жовтні 2017 року представником позивача подано клопотання про поновлення строку звернення до суду в обґрунтування якого зазначає, що предметом оскарження є певна бездіяльність Президента України щодо невиконання обов'язків по підписанню документів. Вказує, що поважність причин пропуску процесуальних строків, є сукупністю об'єктивних обставин, які вплинули на фактичне звернення до суду із позовом, а саме: перебування позивача у декретній відпустці за доглядом двох малолітніх дітей; виховання однієї дитини, яка має інвалідність та потребує постійного догляду і певних матеріальних витрат; намагання в досудовому порядку врегулювати спір, шляхом постійного звернення до органів державної влади, в компетенції яких було прийняття чи неприйняття відповідного рішення.

31 січня 2018 року представником Президента України подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі статей 123, 240 Кодексу адміністративного судочинства України. В обґрунтування вказаного клопотання відповідач зазначив про подання ОСОБА_4 даного позову з пропуском місячного строку, оскільки про можливе порушення своїх прав позивач мав дізнатись із набуттям чинності Закону України від 02 червня 2016 року №1401-VІІІ "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" та Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VІІІ "Про судоустрій статус суддів".

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 року (далі - КАС України), провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За приписами пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 17 частини першої статті 4 цього Кодексу встановлено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час подання позовної заяви) визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Аналогічні приписи містяться і у чинному Кодексі адміністративного судочинства України.

Так, згідно з частиною п'ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII) для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави".

Верховний Суд України в постанові від 21 березня 2017 року у справі №21-3422а16 дійшов висновку, що до спорів про звільнення з посади судді (а отже і призначення на посаду судді) підлягають застосуванню строки звернення до суду, встановлені частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки даний спір виник з приводу прийняття на публічну службу, до спірних відносин підлягає застосуванню місячний строк звернення до адміністративного суду.

Обґрунтовуючи поважність причин несвоєчасного звернення з цим позовом представник позивача зазначив про те, що позивач перебуває у декретній відпустці за доглядом двох малолітніх дітей; виховує одну дитину, яка має інвалідність та потребує постійного догляду і певних матеріальних витрат; намагалась в досудовому порядку врегулювати спір, шляхом звернення до органів державної влади, в компетенції яких було прийняття чи неприйняття відповідного рішення.

Судом встановлено, що 02 червня 2016 року Верховною Радою України було прийнято Закон України №1402-VІІІ "Про судоустрій статус суддів" (далі - Закон №1402), який, згідно п.1 Прикінцевих та перехідних положень, набрав чинності з дня набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року №1401-VІІІ "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" (далі - Закон №1401) (крім пунктів 39 та 48 цього розділу, які набирають чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону), тобто з 30 вересня 2016 року.

Положеннями вказаного Закону №1402 на виконання норм Конституції України (зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)") змінено підхід до формування суддівського корпусу.

Пунктом 29 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що кандидати на посаду судді, які були зараховані до резерву на заміщення вакантних посад суддів та включені до рейтингового списку, у разі якщо закінчення трирічного строку припало на період одного року до набрання чинності цим Законом, а також кандидати, щодо яких на день набрання чинності цим Законом внесені рекомендації Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, але яких не призначено на посаду судді, мають право взяти участь у доборі на посаду судді у порядку, встановленому цим Законом, без складання відбіркового іспиту та проходження спеціальної підготовки. Такі кандидати повторно складають кваліфікаційний іспит та беруть участь у конкурсі на зайняття посади судді відповідно до результатів такого іспиту.

Закон №1402-VІІІ офіційно оприлюднено - опубліковано 16 липня 2016 року у газеті "Голос України" за №132-133, 26 липня 2016 року в Офіційному віснику України за №56, а 31 серпня 2016 року - в газеті "Урядовий кур'єр" за №162.

05 січня 2017 року набув чинності Закон України від 21 грудня 2016 року №1798-VIII "Про Вищу раду правосуддя".

Абзацами 1, 3 та 4 пункту 13 розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону встановлено, що:

- матеріали та подання Вищої ради юстиції про призначення на посади суддів вперше, не розглянуті до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", передаються до Вищої ради правосуддя для вирішення питання про призначення відповідних суддів (внесення відповідних подань);

- кандидати на посаду судді, матеріали щодо яких передані до Вищої ради правосуддя згідно з абзацом першим цього пункту і які не пізніше ніж на шістдесятий день з дня набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII відповідають вимогам для призначення на посаду судді відповідно до Конституції України та Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII, повторно складають кваліфікаційний іспит, проходять спеціальну перевірку та беруть участь у конкурсі на зайняття посади судді;

- для проведення спеціальної перевірки, кваліфікаційного іспиту та конкурсу на зайняття посади судді Вища рада правосуддя передає відповідні матеріали Вищій кваліфікаційній комісії суддів України.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 10 січня 2017 року №12-90/62 Адміністрація Президента України повідомила позивача про те, що матеріали про призначення ОСОБА_4 на посаду судді 25 жовтня 2016 року повернуто до Вищої ради юстиції.

З даним позовом позивач звернулась до суду 25 липня 2017 року, тобто більше ніж через 6 місяців з дня надання Адміністрацією Президента України відомостей про повернення матеріалів щодо її призначення на посаду судді до Вищої ради юстиції.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Як відзначив Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року у справі №21-3538а15, сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб'єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов'язаний був і міг вчинити. Тобто, бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим. Відтак, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, з урахуванням повідомлення позивача Адміністрацією Президента України (листом від 10 січня 2017 року) про повернення матеріалів до Вищої ради юстиції, позивачем пропущений місячний строк звернення до адміністративного суду з позовом, який подано 25 липня 2017 року.

Доводи позивача в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з посиланням на перебування у декретній відпустці, а також намагання врегулювати спір у досудовому порядку, судом відхиляються як необґрунтовані, оскільки поважними визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Позивачем жодного доказу на підтвердження обґрунтованості заявленого клопотання суду не надано.

Слід зауважити, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Компанія «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А.» проти Іспанії»).

Таким чином, при належному добросовісному відношенні позивач не був позбавлений можливості звернутись до суду з позовом в межах строку, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, проте таким правом не скористався.

Враховуючи, що позовну заяву подано позивачем після закінчення строку, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, а із матеріалів справи не вбачається підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, позов ОСОБА_4 підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_4 до Президента України - Порошенка Петра Олексійовича, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Головуючий суддя Л.Л. Мороз

Судді Я.О. Берназюк

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

М.І. Гриців