Справа № 808/3782/17
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 березня 2018 року о/об 10 год. 29 хв.Справа № 808/3782/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Гудименко Я.А., розглянувши у місті Запоріжжі за правилами спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Сахалінська, буд.29; ІПН НОМЕР_1)

до 1.Департаменту Патрульної Поліції (03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, буд.3, ідентифікаційний код 40108646); 2.Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в м.Запоріжжі (69000, м.Запоріжжя, вул.Перемоги, буд.96)

про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1В.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту Патрульної Поліції (надалі - відповідач-1), Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в м.Запоріжжі (надалі - відповідач-2), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати Наказ начальника підполковника поліції ОСОБА_2 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" №1570 від 23.10.2017; 2) визнати протиправним та скасувати Наказ начальника ДПП ОСОБА_2 №499о/с від 24.11.2017; 3) поновити позивача на службі в поліції на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху з 25.11.2017; 4) стягнути з Управління патрульної поліції м.Запоріжжя заробітну плату за час вимушеного прогулу з 25.11.2017 по день винесення рішення; 5) стягнути з Управління патрульної поліції м.Запоріжжя на користь позивача моральну шкоду у сумі 100000 грн. 00 коп.

В адміністративному позові (а.с.3-16) зазначено, що відповідно до Наказу ГУНП №14о/с від 07.11.2015 позивач прийнятий на службу до Національної поліції. Відповідно до наказу ГУНП в Запорізькій області України від 07.11.2015 №14о/с позивачу було присвоєне спеціальне звання майор поліції. Згідно з Наказом НП України ДПП від 17.03.2017 №102о/с позивача призначено начальником сектору безпеки дорожнього руху. 17.08.2017 під час досудового розслідування внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000461 на підставі ухвали слідчого судді проведено обшуки у службовому кабінеті позивача. Після чого 04.09.2017 згідно Наказу НП України ДПП №348о/с позивача було звільнено з посади начальника сектору безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в м.Запоріжжі і призначено старшим інспектором з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху. 22.09.2017 старшим слідчим Слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 позивачу повідомлено про підозру за ч.1 ст.190 КК України та за ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України. Незважаючи на це, в той же день згідно з Наказом начальника Департаменту Патрульної Поліції начальника Патрульної поліції ОСОБА_2 за №4593 призначено службове розслідування, яке доручене комісії. На час проведення перевірки, ОСОБА_4 відсторонено від виконання службових обов'язків відповідно до п.7.1 Розділу 7 «Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України». До сьогоднішнього часу позивача ніхто з результатами даної перевірки не ознайомив. У зв'язку з вищезазначеною перевіркою та відстороненням позивача від роботи, у позивача виник стресовий стан, у зв'язку з чим, позивач був вимушений звернутися до медичного закладу, де з 31.10.2017 позивач знаходився на амбулаторному лікування. 08.11.2017 під час знаходження позивача на лікуванні, йому вручено Наказ від 23.10.2017 №1570 про притягнення до дисциплінарної відповідальності. У зв'язку з чим, стан здоров'я позивача погіршився і на вимогу лікаря він був вимушений перейти на стаціонарне лікування в лікарні МВС, де знаходився до 23.11.2017 включно. В мотивувальній частині Наказу №1570 від 23.10.2017, який позивачу вручено 08.11.2017 під час лікування, вказано, що Департаментом патрульної поліції проведено службове розслідування з метою встановлення причин та обставин можливого порушення ОСОБА_1 службової дисципліни. Цей висновок не відповідає дійсності, так як позивача ніколи не притягували до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.368 КК України, навіть у справі за таким номером кримінальна справа за ст.368 КК України порушена не була. Крім того, позивача не повідомили, коли була завершена ця перевірка, результатом якої став Наказ, вручений позивачу 08.11.2017 №1570. Позивачу не надали можливість дати пояснення під час перевірки та написати зауваження на висновки цієї перевірки. З цього Наказу №1570 від 23.10.2017 вбачається, що за результатами перевірки позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, результати якої він оскаржує. 24.11.2017 коли позивач приступив до служби в кінці робочого дня його викликали до відділу кадрів, де вручили трудову книжку з наступним записом: звільнити зі служби в поліції в м.Запоріжжі та надали ОСОБА_5 з Наказу за №499о/с від 24.11.2017 за підписом начальника ВКЗ УПП в м.Запоріжжі ДПП майора поліції ОСОБА_6 Під приказом у трудовій книжці стояв підпис начальника ВКЗ УПП в м.Запоріжжі ДПП ОСОБА_6 Підпис начальника поліції ОСОБА_2 був відсутній. Згідно з Наказом, відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" позивача звільнено зі служби в поліції 24.11.2017, але за що конкретно в наказі не вказано. Позивач вважає, що відносно нього протиправно застосовано крайній вид дисциплінарного впливу у вигляді звільнення зі служби та при його звільненні не можливо було посилатися на Дисциплінарний Статут так як, Статут визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень. Висновки, які вказані в Наказі не відповідають дійсності. В Наказі сказано, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за безвідповідальне ставлення до виконання функціональних обов'язків, особисту недисциплінованість, що як наслідок призвело до внесення відомостей до Єдиного державного реєстру за №0000461 від 08.08.2017. Позивач вважає, що ці суттєві порушення привели до незаконного висновку, у зв'язку з чим він був звільнений.

Позивач підтримав позовні вимоги.

Представником відповідача-1 подано до суду відзив на позов (а.с.47-65), в якому зазначено, що ОСОБА_1, мав право ознайомлюватись з матеріалами перевірки, робити зауваження, але будь яких вищезазначених активних дій ним зроблено - не було, тим паче, що під час проведення службової перевірки ОСОБА_1, надавав відповідні пояснення по справі, що свідчить про те, що особі було відомо про проведення відносно неї перевірки, внаслідок цього можливо зробити висновок, що позивач в своїй позовній заяві спотворює фактичні обставини справи. ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом наказу №4593 від 22.09.2017 "Про призначення та проведення службового розслідування", Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про що є його підпис від 27.09.2017. Відповідно до висновку службового розслідування можливого порушення службової дисципліні старшим інспектором з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції майором поліції ОСОБА_1 встановлено, що 22.09.2017 прокуратурою Запорізької області повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення старшому інспектору з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху УПП в м.Запоріжжі ДПП майору поліції ОСОБА_1 у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000461 від 08.08.2017 за ознаками правопорушення передбаченого ч.3 ст.369 Кримінального кодексу України. У ході службового розслідування до прокуратури Запорізької області направлено лист (вих.№10664/41/32/03-2017 від 26.09.2017) із проханням надати можливість ознайомитись з матеріалами вказаного кримінального провадження. З повідомлення про підозру ОСОБА_1 стало відомо, що слідчим управлінням ГУНП в Запорізькій області розслідується кримінальне провадження №001259 за ч.1 ст.115, ч.1 ст.185 КК України за фактом умисного вбивства ОСОБА_7 та викрадення її майна. Досудове слідство здійснюється групою слідчих, у тому числі слідчим слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя і здоров'я особи слідчого управління ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 Слідчим Михайліченком М.К., з метою перевірки на причетність до вчинення кримінального правопорушення, викликався повісткою на 04.08.2017 свідок ОСОБА_9 31.07.2017 о 20 год. 00 хв. ОСОБА_9, перебуваючи у м.Запоріжжі по вул.Космічній, 79, поряд із будівлею кінотеатру "Космос", зустрівся із своїм знайомим ОСОБА_1 та, довіряючи останньому, розповів про те, що його викликає слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №001259. При цьому ОСОБА_9 звернувся з проханням до ОСОБА_1 щоб останній, використовуючи свої зв'язки у ГУНП в Запорізькій області, дізнався чому його викликають до слідчого та чи може він бути притягнутий до кримінальної відповідальності, про що б згодом йому повідомив. ОСОБА_1 на пропозицію ОСОБА_9 погодився. 02.08.2017 ОСОБА_1 перебуваючи у м.Запоріжжі по вул.Перемоги, 96, біля будівлі УПП в м.Запоріжжі ДПП з метою заволодіння майном ОСОБА_9 повідомив останньому про те, що ОСОБА_9 може бути повідомлено про підозру у вчиненні умисного вбивства неповнолітньої ОСОБА_7, оскільки слідство має докази його вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Таким чином ОСОБА_1 створив уявлення у ОСОБА_9 про нібито реальну загрозу бути притягнутим до кримінальної відповідальності. Не маючи на меті вирішення питання в такий спосіб ОСОБА_1 запропонував ОСОБА_9 передати йому 2000 доларів США за ніби то вирішення питання щодо не притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за вчинення умисного вбивства. 02.08.2017 у другій половині дня ОСОБА_1, перебуваючи у м.Запоріжжі по вул.Перемоги, 96, біля будівлі УПП в м.Запоріжжі ДПП, отримав у ОСОБА_9 2000 доларів США (що згідно з офіційним курсом НБУ на 02.08.2017 складає 51714 грн. 14 коп.). Таким чином, ОСОБА_1, на думку відповідача-1 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України, заволодів чужим майном шляхом обману. 31.07.2017, після бесіди з ОСОБА_9, після 20 год. 00 хв., ОСОБА_1 біля будівлі УПП в м.Запоріжжі ДПП по вул.Перемоги, 96 у м.Запоріжжі, зустрівся з ОСОБА_10 та розповів йому зміст розмови із ОСОБА_9 і запропонував бути посередником під час передачі неправомірної вигоди слідчому Михайліченку М.К. На вказану пропозицію ОСОБА_10 погодився. У подальшому в період часу з 31.07.2017 по 16.08.2017 ОСОБА_1, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11, застосував психологічний тиск до ОСОБА_9, спонукав останнього до передачі йому з ОСОБА_12 грошових коштів як неправомірну вигоду слідчому Михайліченку М.К. Крім того, ОСОБА_1, достовірно знаючи про те, що слідчим Михайліченком М.К. розслідується кримінальне провадження за фактом умисного вбивства ОСОБА_7, та будучі обізнаним про повноваження слідчого Михайліченка М.К. повідомляти особі про підозру, о 14 год. 13 хв. за допомогою мобільного додатку "WhatsApp" надіслав повідомлення ОСОБА_9 про необхідність зустрітися з ОСОБА_10 16.08.2017, приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_10 діючи єдиним умислом з ОСОБА_1, перебуваючи у м. Запоріжжі по вул.Сталеварів, біля кафе "Інфініті", отримав від ОСОБА_9 1000 доларів США як неправомірну вигоду слідчому Михайліченку М.К. 17.08.2017 ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_1, виконуючи прохання останнього, приблизно о 10 год. 20 хв., перебуваючи в кабінеті №731 приміщення ГУНП в Запорізькій області, розташованому за адресою м.Запоріжжя, вул.Матросова, 29, надав слідчому Михайліченку М.К. неправомірну вигоду у розмірі 800 доларів США (що згідно з офіційним курсом НБУ на 17.08.2017 складає 20458 грн. 17 коп.) за те, що останній не повідомить ОСОБА_9 про підозру у вчиненні злочину. 22.09.2017 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ухвалено застосувати до ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, шляхом заборони протягом двох місяців залишати житло за адресою: м.Запоріжжі, вул.Ялинкова, 18, у період з 20 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., з 22.09.2017 до 22.11.2017 включно. У ході службового розслідування опитаний ОСОБА_1 повідомив, що знає давно громадян ОСОБА_10 та ОСОБА_9 Останній кілька місяців тому розповів йому, що його викликали на допит до ГУНП в Запорізькій області і запитав, чи не в курсі ОСОБА_1 чому саме. На що він відповів, що не працює в ГУНП в Запорізькій області і не знає куди можна звернутись для з'ясування цього питання. Далі ОСОБА_9 звернувся із цим питанням до ОСОБА_10 Окремо ОСОБА_5 зазначив, що слідчого ГУНП в Запорізькій області Михайліченка М.К. він ніколи не бачив і не спілкувався із ним особисто, а також грошові кошти у ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ніколи не брав і нікому не передавав. 17.08.2017 працівниками Запорізького управління ДВБ НПУ та прокуратури Запорізької області у рамках кримінального провадження №000461 проведено обшук у службовому кабінеті начальника сектору безпеки дорожнього руху УПП в м.Запоріжжі ДПП майора поліції ОСОБА_1 У ході обшуку вилучено грошові кошти. 17.08.2017 ОСОБА_10 та ОСОБА_9 поміщено до ізолятору тимчасового тримання, згідно ст.208 КПК України. Вказаною вище поведінкою ОСОБА_1, на думку відповідача-1, порушив вимоги Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України №3460-IV від 22.02.2006, «Правил етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС», затверджених 28.04.2016 наказом МВС України №326, «Загальних правил етичної поведінки державних службовців», затверджених 05.08.2016 наказом Національного агентства України з питань державної служби №158, «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених 09.11.2016 наказом МВС України №1179.

Відповідач-1 проти позову заперечував.

Відповідачем-2 подано до суду відзив на позов (а.с.106-124), в якому зазначена інформація, аналогічна викладеній у відзиві на позов відповідача-1. Враховуючи те, що майор поліції ОСОБА_1 наказом Департаменту патрульної поліції від 17.03.2017 №102о/с був на момент описаної вище події призначений на посаду начальника сектору безпеки дорожнього руху УПП в м.Запоріжжі ДПП, мав спеціальне звання поліцейського та склав Присягу поліцейського, слід дійти висновку, що він був службовою особою, отже, його дії, при вчиненні ним вказаного правопорушення, містять ознаки корупційної діяння, за що Законом встановлено кримінальну відповідальність. В основі поведінки поліцейського закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєнням поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як правоохоронця, що призводить до приниження авторитету поліцейського та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Тобто, порушення Присяги може бути наслідком недотримання, порушення поліцейським як правових, так і етичних (моральних) норм. У випадку ОСОБА_1 викладена інформація у наказі знайшла відображення в його діях. Внаслідок чого, в засобах масової інформації з'явились публікації, які завдали нищівної шкоди авторитету та іміджу працівників патрульної поліції та Національної поліції України в цілому та вплинули на думку та відношення суспільства до діяльності патрульної поліції. Отже, за результатом проведеного службового розслідування слід дійти висновку, що ОСОБА_1 скоїв дисциплінарний проступок грубо порушивши вимоги службової етики працівника поліції, підірвав авторитет, імідж, довіру та дискредитував звання рядового і начальницького складу працівника поліції, скоївши правопорушення, що полягає у посібництві з передачі неправомірної вигоди службовій особі та при цьому, підбуренні до цього інших осіб і одержанні грошових коштів начебто для передачі іншій службовій особі як хабар, маючи намір не передавати їх. При цьому відповідач-2 вважає, що фактично визначення ступеню вини працівника поліції та виду накладеного на нього стягнення віднесено до дискреційних повноважень начальника, який наділений правом накладати такі стягнення.

Відповідач-2 проти позову заперечував.

До суду не надано доказів того, що Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в м.Запоріжжі реорганізоване в Управління патрульної поліції в Запорізькій області станом на день вирішення спору по суті (26.03.2018).

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з'ясував наступне.

Сторонами не заперечується те, що Наказом ГУНП в Запорізькій області №14о/с від 07.11.2015 позивач прийнятий на службу до Національної поліції, йому присвоєне спеціальне звання майор поліції. Наказом Департаменту Патрульної Поліції №102о/с від 17.03.2017 позивача призначено начальником сектору безпеки дорожнього руху. 04.09.2017 згідно Наказу НП України ДПП №348о/с позивача звільнено з посади начальника сектору безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в м.Запоріжжі і призначено старшим інспектором з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху. 22.09.2017 старшим слідчим Слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 позивачу повідомлено про підозру за ч.1 ст.190 КК України та за ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України.

З метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни старшим інспектором з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції майором поліції ОСОБА_1, який, відповідно до ухвали Орджонекідзевського районного суду міста Запоріжжя від 14.08.2017 та матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №000461 від 08.08.2017 пропонував неправомірну вигоду слідчому Слідчого Управління ГУНП в Запорізькій області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_8 за вирішення питання про не притягнення громадянина ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні №0001259 від 16.03.2015. Наказом Департаменту патрульної поліції від 17.08.2017 №3937 за вказаним фактом було призначено службове розслідування за результатами якого 09.09.2017 прийнято рішення про його закінчення у зв'язку з триваючим досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №000461 від 08.08.2017 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України (а.с.78).

Сторонами не надано до суду ані Висновку, ані результатів службового розслідування, проведеного на виконання Наказу Департаменту патрульної поліції №3937 від 17.08.2017.

Оскільки 22.09.2017 старшим слідчим Слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення старшому інспектору з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху УПП в м.Запоріжжі ДПП майору поліції ОСОБА_1, у кримінальному провадженні №000461 від 08.08.2017 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України начальником Департаменту патрульної поліції видано Наказ №4593 від 22.09.2017 "Про призначення та проведення службового розслідування", яким створено комісію для проведення службового розслідування (а.с.78).

На звороті Наказу №4593 від 22.09.2017 "Про призначення та проведення службового розслідування" міститься підпис ОСОБА_1 про ознайомлення, дата - 27.09.2017.

Пунктом 3 Наказу №4593 від 22.09.2017 "Про призначення та проведення службового розслідування" старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху УПП в м.Запоріжжі ДПП майора поліції ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов'язків, відповідно до п.7.1 розділу "Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішні справ України", затвердженої наказом МВС від 12.03.2013 №230, до завершення службового розслідування.

До суду надано Пояснення ОСОБА_1 (а.с.84), отримане від нього 17.10.2017 під час проведення службового розслідування, в якому ОСОБА_1 повідомив, що знає давно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 Кілька місяців тому ОСОБА_9 розповів ОСОБА_1, що його викликали на допит до ГУНП в Запорізькій області і запитав, чи не в курсі ОСОБА_1 чому саме. ОСОБА_1 відповів, що не працює в ГУНП в Запорізькій області і не знає куди можна звернутись для з'ясування цього питання. ОСОБА_5 зазначив, що слідчого ГУНП в Запорізькій області Михайліченка М.К. він ніколи не бачив і не спілкувався із ним особисто, а також грошові кошти у ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ніколи не брав і нікому не передавав.

Судом досліджено Висновок службового розслідування можливого порушення службової дисципліни старшим інспектором з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції майором поліції ОСОБА_1 (вн.№12475/41/32/04-2017 від 27.10.2017), затверджений 19.10.2017 начальником Департаменту патрульної поліції (а.с.85-99).

За змістом Висновку, комісією на підставі наказу МВС України від 12.03.2013 №230 та наказу Департаменту патрульної поліції «Про призначення та проведення службового розслідування» від 22.09.2017 №4593 встановлено, що: «… 22.09.2017 прокуратурою Запорізької області було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення старшому інспектору з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху УПП в м. Запоріжжі ДПП майору поліції ОСОБА_1 … З метою всебічного розгляду обставин вищевказаної події, у ході службового розслідування до прокуратури Запорізької області було направлено лист (вих.№10664/41/32/03-2017 від 26.09.2017) із проханням надати можливість ознайомитись з матеріалами вказаного кримінального провадження з можливістю фотокопіювання окремих її матеріалів. При ознайомленні з матеріалами кримінального провадження було отримано копії наступних матеріалів: - витягу кримінального провадження №00461 від 08.08.2017; - повідомлення про підозру ОСОБА_1 від 22.09.2017; - ухвали Ордженікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2017 відносно ОСОБА_1; - протоколу допиту підозрюваної особи - ОСОБА_1 Відповідно до відомостей, які містяться у витягу кримінального провадження №00461 від 08.08.2017 за ч.3 ст.369 КК України … ОСОБА_8, … розслідується кримінальне провадження за фактом умисного вбивства ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 … З повідомлення про підозру ОСОБА_1 стало відомо, що … В рамках кримінального провадження №001259 слідчим Михайліченком М.К., з метою перевірки на причетність до вчинення кримінального правопорушення, викликався за допомогою повістки на 04.08.2017 свідок ОСОБА_9 31.07.2017 о 20 год. 00 хв. ОСОБА_9, перебуваючи у м.Запоріжжі по вул.Космічній, 79, поряд із будівлею кінотеатру «Космос», зустрівся із своїм знайомим ОСОБА_1 та, довіряючи останньому, розповів про те, що його викликає слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №001259. При цьому ОСОБА_9 звернувся з проханням до ОСОБА_1 щоб останній, використовуючи свої зв'язки у ГУНП в Запорізькій області, дізнався чому його викликають до слідчого та чи може він бути притягнутий до кримінальної відповідальності, про щоб згодом йому повідомив. ОСОБА_1 на пропозицію ОСОБА_9 погодився. 02.08.2017 ОСОБА_1 перебуваючи у м.Запоріжжі по вул.Перемоги, 96, біля будівлі УПП в м.Запоріжжі ДПП, діючи умисно, шляхом обману, з метою заволодіння майном ОСОБА_9 повідомив останньому про те, що ОСОБА_9 може бути повідомлено про підозру у вчиненні умисного вбивства неповнолітньої ОСОБА_7, оскільки слідство має докази його вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Таким чином ОСОБА_1 створив уявлення у ОСОБА_9 про ніби то реальну загрозу бути притягнутим до кримінальної відповідальності. Далі ОСОБА_1, не маючи на меті вирішення питання в такий спосіб, запропонував ОСОБА_9 передати йому 2000 доларів США за нібито вирішення питання щодо не притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за вчинення умисного вбивства. Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_9, ОСОБА_1 02.08.2017 у другій половині дня, більш точного часу слідством не було встановлено, перебуваючи у м. Запоріжжі по вул.Перемоги, 96, біля будівлі УПП в м.Запоріжжі ДПП, отримав у ОСОБА_9 2000 доларів США … Таким чином, ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману. … 31.07.2017, після бесіди з ОСОБА_9, після 20 год. 00 хв., ОСОБА_1 біля будівлі УПП в м.Запоріжжі ДПП, за адресою: вул.Перемоги, 96 у м.Запоріжжі, зустрівся з ОСОБА_10 та розповів йому зміст розмови із ОСОБА_9 і запропонував бути посередником під час передачі неправомірної вигоди слідчому Михайліченку М.К. На вказану пропозицію ОСОБА_10 погодився. У подальшому в період часу з 31.07.2017 по 16.08.2017 ОСОБА_1, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11, застосував психологічний тиск до ОСОБА_9, спонукав останнього до передачі йому з ОСОБА_12 грошових коштів в якості неправомірної вигоди слідчому Михайліченку М.К. З метою надання в інтересах ОСОБА_9 неправомірної вигоди службовій особі, а саме: слідчому СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8, ОСОБА_1, достовірно знаючи про те, що слідчим Михайліченком М.К. розслідується кримінальне провадження за фактом умисного вбивства ОСОБА_7, та будучі обізнаним про повноваження слідчого Михайліченка М.К. повідомляти особі про підозру, о 14 год. 13 хв. за допомогою мобільного додатку "WhatsApp" надіслав повідомлення ОСОБА_9 про необхідність зустрітися з ОСОБА_10 16.08.2017, приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_10 діючи єдиним умислом з ОСОБА_1, перебуваючи у м.Запоріжжі по вул.Сталеварів, біля кафе "Інфініті", отримав від ОСОБА_9 1000 доларів США в якості неправомірної вигоди слідчому Михайліченку М.К. 17.08.2017 ОСОБА_10 діючи умисно, протиправно, за попередньою змовою з ОСОБА_1, виконуючи прохання останнього, приблизно о 10 год. 20 хв., перебуваючи в кабінеті №731 приміщення ГУНП в Запорізькій області, розташованому за адресою м.Запоріжжя, вул.Матросова, 29, надав слідчому Михайліченку М.К. неправомірну вигоду у розмірі 800 доларів США … за те, що останній не повідомить ОСОБА_9 про підозру у вчиненні злочину. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України, а саме підбурювання до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище за не вчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища за попередньою змовою групою осіб. … У ході службового розслідування опитаний ОСОБА_1 повідомив, що знає давно громадян ОСОБА_10 та ОСОБА_9 Останній кілька місяців тому розповів йому, що його викликали на допит до ГУНП в Запорізькій області і запитав, чи не в курсі ОСОБА_1 чому саме. На що він відповів, що не працює в ГУНП в Запорізькій області і не знає куди можна звернутись для з'ясування цього питання. Далі ОСОБА_9 звернувся із цим питанням до ОСОБА_10 Окремо ОСОБА_5 зазначив, що слідчого ГУНП в Запорізькій області Михайліченка М.К. він ніколи не бачив і не спілкувався із ним особисто, а також грошові кошти у ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ніколи не брав і нікому не передавав. … 17.08.2017 працівниками Запорізького управління ДВБ НПУ та прокуратури Запорізької області у рамках кримінального провадження №000461 проведено обшук у службовому кабінеті начальника сектору безпеки дорожнього руху УПП в м.Запоріжжі ДПП майора поліції ОСОБА_1 У ході обшуку вилучено грошові кошти. 17.08.2017 ОСОБА_10 та ОСОБА_9 було поміщено до ізолятору тимчасового тримання, згідно ст.208 КПК України. … Також, слід врахувати зміст наказу Національної поліції України "Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України" від 23.09.2016 №920 де зазначено, що незважаючи на заходи, ужиті керівництвом держави, Міністерства внутрішніх справ та Національної поліції України щодо формування кардинально нового правоохоронного відомства, унаслідок хибного розуміння окремими поліцейськими з числа колишніх працівників міліції та новоприйнятих осіб суті реформи продовжують мати місце випадки вчинення ними злочинів та інших резонансних подій, які завдають суттєвої шкоди авторитету відомства на етапі його становлення. У випадку вищеописаної за участі ОСОБА_1 викладена інформація у цьому наказі знайшла відображення в його діях. Внаслідок чого в засобах масової інформації з'явились публікації, які завдали нищівної шкоди авторитету та іміджу працівників патрульної поліції та Національної поліції України в цілому та вплинули на думку та відношення суспільства до діяльності патрульної поліції. Отже, за результатом проведеного службового розслідування слід дійти висновку, що ОСОБА_1 скоїв дисциплінарний проступок грубо порушивши вимоги службової етики працівника поліції, підірвав авторитет, імідж, довіру та дискредитував звання рядового і начальницького складу працівника поліції, скоївши правопорушення, що полягає у пособництві з передачі неправомірної вигоди службовій особі та при цьому, підбуренні до цього інших осіб і одержанні грошових коштів начебто для передачі іншій службовій особі як хабар, маючи намір не передавати їх. Враховуючи викладене, - ВВАЖАЄМО: 1.Службове розслідування порушення службової дисципліни старшим інспектором з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху УПП в м.Запоріжжі ДПП майором поліції ОСОБА_1. 1.За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", Присяги поліцейського, Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції та враховуючи відомості матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №000461 від 08.08.2017 за ознаками правопорушення передбаченого частиною 3 статті 369 КК України, а також враховуючи зміст наказу Національної поліції України "Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України" від 23.09.2016 №920 і порушення вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 накласти на старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху УПП в м.Запоріжжі ДПП майору поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення передбачене пунктом 8 статті 12 Дисциплінарного статуту та звільнити зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) Закону України "Про Національну поліцію". … 3.Копію висновку службового розслідування направити до прокуратури Запорізької області, а матеріали списати до справи. …".

Документальних доказів притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених: ч.1 ст.190, ч.4 ст.27 - ч.3 ст.369 КК України (як то зазначено у вказаному Висновку) відповідачі-1,2 до суду не надали.

Судом досліджено Наказ начальника Департаменту патрульної поліції №1570 від 23.10.2017 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", в якому, зокрема, зазначено: "… на підставі висновку службового розслідування від 19.10.2017 НАКАЗУЮ: 1.За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог підпунктів 1, 2, ч.1 ст.18, статті 64 Закону України "Про Національну поліцію України", абзаців 1, 3, 7 частини 1 статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 №3460-ІV, Присяги поліцейського, абзаців 1, 2, 5 частини 1 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом МВС від 09.11.2016 №1179, зареєстрованого 06.12.2016 у Міністерстві юстиції України за №1576/29706, безвідповідальне ставлення до виконання функціональних обов'язків, особисту недисциплінованість, що як наслідок призвело до внесення відомостей до Єдиного державного реєстру №0000461 від 08.08.2017 за ч.3 ст.368 КК України відповідно до ст.2, п.8 ст.12, 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 №3460-ІV старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції майора поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції. 6.Начальникові Управління патрульної поліції у місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції … довести зміст наказу ОСОБА_1 до відома під особистий підпис. …" (а.с.20-22, 100-101).

На виконання Наказу №1570 від 23.10.2017, начальником Департаменту патрульної поліції Національної поліції України 24.11.2017 (після виходу ОСОБА_1 на роботу) видано Наказ №499о/с "По особовому складу" (а.с.19, 102).

У витязі з Наказу начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №499о/с від 24.11.2017 "По особовому складу" зазначено наступне: "… Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнити зі служби в поліції по Управлінню патрульної поліції в місті Запоріжжі майора поліції ОСОБА_1 (0016104), старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху, з 24 листопада 2017 року, з виплатою грошової компенсації за 25 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки та за 12 діб невикористаної додаткової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у календарному році. Станом на день звільнення стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років у календарному обчисленні становить 19 років 02 місяці 22 дні. Підстава: наказ Департаменту патрульної поліції від 23.10.2017 №1570. …".

Наданий до суду Протокол обшуку від 17.08.2017 містить у собі данні про вилучення у ОСОБА_1 на робочому місці мобільних телефонів, банківських карт, флеш карти, блокноту, талонів на дизпаливо, ноутбуку, грошових коштів у сумі 7742 грн. та 100 доларів США (а.с.70-75).

У той же час ані під час службового розслідування, ані під час опитування ОСОБА_1 не з'ясовано, кому належать вказані речі і чи доводять вони провину ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, чи спростовують його причетність до них.

Вирішуючи спір по суті суд, з урахуванням зазначеного вище, виходить з наступного.

1. У п.1 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" зазначено, що поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (ч.1 ст.19 Закону України "Про Національну поліцію").

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч.2 ст.19 Закону України "Про Національну поліцію").

Як передбачено п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

Згідно з ч.1 ст.64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім'я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки".

Позивач будучи поліцейським, не мав права надавати переваги знайомому ОСОБА_9, впливати на хід досудового розслідування та одержувати за це гроші, що безумовно, можливо оцінювати як порушення складеної ним Присяги.

У той же час, відповідачами-1,2 під час службового розслідування не здобуто більш-менш достовірних доказів одержання ОСОБА_1 грошей від ОСОБА_9, фактичного здійснення впливу на хід досудового розслідування.

Службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України (ч.1 ст.1 "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України", затвердженого Законом України №3460-ІV від 22.02.2006 "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (надалі - "Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України")).

Доказів неналежного виконання ОСОБА_1 своїх службових обов'язків під час службового розслідування - не встановлено. Так, не з'ясовано, чи у робочий час він зустрічався з ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та чим саме він порушив службову дисципліну та складену ним Присягу. Висновок службового розслідування можливого порушення службової дисципліни старшим інспектором з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції майором поліції ОСОБА_1 (вн.№12475/41/32/04-2017 від 27.10.2017) такої інформації - не містить.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст.2 "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України").

Відповідно до ч.1 ст.5 "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України" за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ч.2 ст.5 "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України").

Як зазначено у ч.1 ст.7 "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України", службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; (…) з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку (…).

Згідно з ст.12 "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України" на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч.1-ч.2 ст.13 "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України" Міністрові внутрішніх справ України належить право накладати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, на всіх осіб рядового і начальницького складу. Інші начальники накладають дисциплінарні стягнення в межах прав, наданих їм міністром внутрішніх справ України.

Правом накладання дисциплінарних стягнень користуються тільки прямі начальники (ч.4 ст.13 "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України").

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання (ч.7 ст.13 "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України").

Судом не встановлено відсутності у начальника Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 повноважень на видання Наказу №1570 від 23.10.2017 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", Наказу №499о/с від 24.11.2017 "По особовому складу". Тому, суд не приймає доводи позивача про прийняття "адміністративних актів" - Наказів не тим начальником, який вправі їх видавати.

Відповідно до ч.1-ч.2 ст.14 "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України" з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Судом з'ясовано, що стосовно дій ОСОБА_1 двічі призначалось службове розслідування: Наказом начальника Департаменту патрульної поліції №3937 від 17.08.2017 та Наказом начальника Департаменту патрульної поліції №4593 від 22.09.2017 і терміни проведення цих розслідувань - не продовжувались.

Як зазначено у ч.5 ст.14 "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України", перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Наявність чи відсутність пояснень позивача у матеріалах службового розслідування не перешкоджає накладенню на нього дисциплінарного стягнення. З'ясовано, що ОСОБА_1 надавались письмові пояснення з підстав, викладених в Наказі начальника Департаменту патрульної поліції №4593 від 22.09.2017 і він заперечував одержання будь-яких коштів від ОСОБА_9, ОСОБА_10

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України (ч.4 ст.14 "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України").

Згідно з пп.6.1.5 п.6.1 Розділу VІ «Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України», затвердженої 12.03.2013 Наказом МВС України №230, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за №541/23073 (надалі «Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України»), права та обовязки начальника, який призначив проведення службового розслідування: під час розгляду висновку службового розслідування перед його затвердженням має право в межах строку, який установлений для проведення службового розслідування, давати доручення щодо додаткової перевірки фактів і обставин, які раніше не були відомі або не враховані при проведенні службового розслідування, а також щодо доопрацювання висновку службового розслідування.

Начальником Департаменту патрульної поліції при затвердженні 19.10.2017 Висновку службового розслідування можливого порушення службової дисципліни старшим інспектором з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції майором поліції ОСОБА_1 (вн.№12475/41/32/04-2017 від 27.10.2017) не вживались заходи, передбачені п.6.1 Розділу VІ «Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України», для повного, всебічного та обєктивного зясування обставин порушення ОСОБА_1 службової дисципліни (чи у робочій час вчинені були дії ОСОБА_1, з відома кого з керівництва він перебував у робочий час у місцях, зазначених у Висновку; чим підтверджується надання переваг ОСОБА_9 та одержання від нього доларів США і за що саме).

Як передбачено п.8.3 Розділу VІІІ «Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України», в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла (и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у звязку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного звязку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Відповідно до п.8.4 Розділу VІІІ "Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України" у резолютивній частині висновку службового розслідування виконавцем (комісією) зазначаються: підтвердилися чи спростувалися відомості, які стали підставою для його призначення.

Досліджений судом Висновок службового розслідування можливого порушення службової дисципліни старшим інспектором з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції майором поліції ОСОБА_1 (вн.№12475/41/32/04-2017 від 27.10.2017) не містить у собі даних про те чи підтвердився факт порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, чи він спростований розслідуванням. Зі змісту даного Висновку вбачається не з'ясування як мотиву та мету вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, так і наявності причинного зв'язку між діями ОСОБА_1 та їх наслідками - затриманням ОСОБА_10 в кабінеті №731 ГУНП в Запорізькій області під час надання слідчому Михайліченку М.К. неправомірної вигоди у сумі 800 доларів США.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо (ч.10 ст.14 "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України").

На думку суду, відповідачами-1,2, членами комісії (визначеними Наказом начальника Департаменту патрульної поліції №4593 від 22.09.2017), не надано належним чином оцінку діям ОСОБА_1 відповідно до критеріїв, встановлених ч.10 ст.14 "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України".

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці (ч.2 ст.16 "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України").

Отже, хвороба (період тимчасової непрацездатності) ОСОБА_1 не позбавляє відповідачів-1,2 права на проведення службового розслідування.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу (ч.15 ст.14 "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України").

Доводи відповідача-2 про те, що: "… ОСОБА_1 скоїв дисциплінарний проступок грубо порушивши вимоги службової етики працівника поліції, підірвав авторитет, імідж, довіру та дискредитував звання рядового і начальницького складу працівника поліції, скоївши правопорушення, що полягає у пособництві з передачі неправомірної вигоди службовій особі та при цьому, підбуренні до цього інших осіб і одержанні грошових коштів начебто для передачі іншій службовій особі як хабар, маючи намір не передавати їх …" документально нічим не підтверджені.

Наказ начальника Департаменту патрульної поліції №1570 від 23.10.2017 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" містить у собі ретельний, всеосяжний аналіз норм і принципів несення служби поліцейським, але позбавлений фактичних даних про конкретні дії ОСОБА_1 які б порушували ті чи інші законодавчі чи відомчі норми права.

При цьому, суд бере до уваги, що згідно з ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.

Відтак, посилання у Наказі начальника Департаменту патрульної поліції №1570 від 23.10.2017 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" на інформацію з кримінальних проваджень без обвинувального вироку суду, який набрав законної сили - є неприпустимим, оскільки порушує приписи ст.62 Конституції України.

З урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що наказ начальника Департаменту патрульної поліції "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" №1570 від 23.10.2017 та наказ начальника Департаменту патрульної поліції №499о/с від 24.11.2017 прийняті не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є не правомірними і підлягають скасуванню.

2. Поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання (ч.1 ст.94 Закону України "Про Національну поліцію").

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України (ч.2 ст.94 Закону України "Про Національну поліцію").

Як передбачено п.3 Розділу І "Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання", затвердженого 06.04.2016 наказом Міністерства внутрішніх справ України №260, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за №669/28799 (надалі - "Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання"), грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з п.6 Розділу ІІІ "Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання" поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Відповідно до п.1 Розділу ІV «Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» у разі переміщення по службі (переведення, відрядження, переходу), а також звільнення поліцейського зі служби в поліції фінансовий підрозділ зобов'язаний виплатити йому належні види грошового забезпечення, про що зробити відповідні записи в грошовому атестаті за формою, визначеною у додатку 2 до цих Порядку та умов.

У п.24 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого 29.07.1991 постановою Кабінету Міністрів УРСР, зазначено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Як зазначено у ст.235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з Трудовою книжкою АР №1282430 останнім днем роботи ОСОБА_1 в Управлінні патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції було 24.11.2017 (а.с.23, 103).

Представниками відповідачів-1,2 не доведено вручення ОСОБА_1 при звільненні Грошового атестату за формою, визначеною у додатку 2 до «Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання».

З урахуванням відомостей, зазначених у Відповіді на запит про суми виплачених доходів та утриманих податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків згідно з Податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (Форма №1ДФ) у 1 кварталі 2017 року доходи ОСОБА_1 складали 29287,22 грн., у 2 кварталі 2017 року доходи ОСОБА_1 складали 30456,84 грн., у 3 кварталі 2017 року доходи ОСОБА_1 складали 29177,65 грн. Як джерело отримання доходів зазначено Департамент патрульної поліції, ідентифікаційний код 40108646 (а.с.17).

Враховуючи наведене, суд вважає, що за час вимушеного прогулу за період з 25.11.2017 по 26.03.2018 з Департаменту патрульної поліції, а не з Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції, на користь ОСОБА_1 повинно бути стягнуто середню заробітну плату у сумі 39389 грн. 81 коп. (за 4 місяці та 1 день) (при цьому, сума стягнення за один місяць становить 9725 грн. 88 коп. (9725 грн. 88 коп. = 29177 грн. 65 коп. : 3 місяці)).

3. Надаючи правову оцінку позовній вимозі щодо стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Як зазначено у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У ч.3 ст.23 Цивільного кодексу України зазначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як зазначено у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. […] Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Позивач у позові зазначив, що порушення відповідачами-1,2 його законних прав призвело до душевних страждань, внаслідок чого він захворів, втратив на той час працездатність та до теперішнього часу не може поновити стан свого здоров'я.

Однак, жодного медичного документу щодо проходження лікування, надання йому психологічної (психіатричної) допомоги у закладах охорони здоров'я позивач до суду - не надав, документально вказані у позові аргументи позивачем не підтверджені.

Суд, дослідивши всі обставини справи, надані сторонами докази, прийшов до висновку про недоведеність позивачем своїх позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди у сумі 100000 грн. 00 коп.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Доводи позивача, відповідачів-1,2 частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Як передбачено ч.1 ст.371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про: (…) 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби (…).

Відповідно до ч.2 ст.371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: 1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті (…).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Наказ начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №1570 від 23.10.2017 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Визнати протиправним та скасувати Наказ начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №499о/с від 24.11.2017 «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в поліції по Управлінню патрульної поліції в місті Запоріжжі майора поліції ОСОБА_1.

Поновити майора поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції з 25.11.2017.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, буд.3, ідентифікаційний код 40108646) на користь ОСОБА_1 (Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Сахалінська, буд.29; ІПН НОМЕР_1) середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 25.11.2017 по 26.03.2018 у сумі 39389 грн. 81 коп.

В частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції з 25.11.2017 та виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць 9725 грн. 88 коп. звернути рішення до негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Рішення виготовлено у повному обсязі 26.03.2018.

Суддя О.О. Прасов