Справа № 333/181/18
Суддя: Холод Р. С.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/181/18
Провадження № 2-а/333/54/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Холода Р.С., за участю секретаря судового засідання Єрохіної А.Б.., розглянувши у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Музична, буд.2л до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, мешкає за адресою: м. Хмельницький, пров. Коцюбинського, буд.35/2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із адміністративним позовом до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що 08 січня 2018 року об 10 годині 10 хвилин, він, керуючи транспортним засобом «Mazda СХ 7», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 проїжджав по автодорозі М 12 «Стрий Тернопіль Кіровоград Знамянка» на 213 км, та був зупинений відповідачем, який підійшов до нього та попросив надати документи, що позивач відразу і зробив.

Через деякий час інспектор Спірідонов С.О. повернув позивачу документи, але з вже з постановою у справі про адміністративне правопорушення, де зазначалося порушення, яке нібито полягало у невиконанні вимог дорожнього знаку 5.16 ПДР «Напрямок руху по смугах» та порушення п. 8.3.1 ПДР. За таке порушення ОСОБА_1 було відразу притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

На думку позивача, інспектор поліції порушив вимоги ст.276 КУпАП та ст.268 КУпАП, а саме: не надав можливості скористатися правами, передбаченими вказаними статтями та не розяснив їх суті. Також, ОСОБА_1 вважає, що відповідач порушив порядок розгляду постанови про вчинення адміністративного правопорушення, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5рп/15. Інспектор поліції мав два місяці, щоб розглянути справу, а позивач мав би тоді можливість до справи залучити захисника.

Крім того, позивач вважає, що у інспектора поліції взагалі не було причини для зупинки його транспортного засобу, виходячи з наступного. Так, у вказаний час він рухався по лівій смузі автодороги. Перед автомобілем позивача також рухався автомобіль патрульної поліції. Керуючи автомобілем, працівник патрульної поліції здійснив перестроювання у крайню праву смугу та перетнув суцільну смугу, всупереч вимог п. 8.1 Правил дорожнього руху України, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 "Напрямки руху по смугах", який показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них, не надавши переваги в русі автомобілю позивача. Своїми діями відповідач створив аварійну ситуацію, змусивши ОСОБА_1 різко почати гальмувати, щоб уникнути зіткнення. Потім працівник поліції виїхав у праву смугу та рухався в попутному напрямку, а позивач продовжував свій рух прямо. На ділянці дороги, де відповідачем був здійснений вказаний маневр смуги для руху були розділені суцільною лінією дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України, яка позначає межі смуг руху на дорогах. Відповідач, перестроївшись, ще в зоні дії знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах», продовжив рух прямо по правій смузі для руху. Потім відповідач перестроївся у ліву смугу та рухався без проблискових маячків, чим не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 (рух по смугах), а саме з крайньої правої смуги, призначеної для повороту праворуч здійснив рух ліворуч, чим порушив пункт 8.4 г ПДР. ОСОБА_1 продовжував їхати прямо і лише через 500 м від нібито скоєного та орієнтовного місця «порушення», його зупинили, повідомивши, що останній порушив Правила дорожнього руху.

Крім того, в оскаржуваній постанові відповідач зазначив, що ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 8.3.1., але позивач не міг його порушити, так як цей пункт ПДР є лише інформаційним.

Таким чином, позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена неправомірно, незаконно та з грубим порушенням законодавства, жодних доказів порушення ним Правил дорожнього руху не існує, технічні прилади чи технічні засоби для збирання доказів не застосовувались. Просить суд постанову у справі скасувати, а адміністративне провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

17.01.2018 року ухвалою суду позовна заява ОСОБА_1 була прийнята до розгляду, відкрито провадження по цій справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач до суду надав відзив на адміністративний позов ОСОБА_1, в якому зазначив, що на його думку вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. 08 січня 2018 року ним під час виконання своїх службових обовязків, близько 10 год. 10 хв. на 213 км. автодороги «Стрий-Знамянка» було помічено транспортний засіб «Mazda СХ 7», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, водій якого (ОСОБА_1О.) не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», чим порушив п.8.4 ґ Правил дорожнього руху, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. У звязку з цим позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за вказаною статтею з адміністративним стягненням у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Відповідач вважає, що постанову він ухвалив законно, при цьому не порушуючи норми чинного законодавства. 08.08.2015 року набрав чинності Закон України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до КУпАП. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення (ст.276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від обов'язку по складанню протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того, факт порушення ПДР позивачем підтверджується рапортом відповідача, який також є свідком правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 62 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Крім того, рапорт - це є офіційний документ, складений поліцейським під час виконання ним службових обовязків, доповідь безпосередньому начальнику по факту правопорушення і є доказом по справі згідно ст. 251 КУпАП як інші документи.

Заперечуючи скоєне правопорушення, позивач стверджує, що водій патрульного автомобіля створив йому аварійну ситуацію. Однак викладені ОСОБА_1 доводи в ніякій мірі не повязуються між собою, а в підтвердження даних обставин позивач не надав ніяких доказів. В рапорті інспектора відображені події, які взагалі не відповідають тим, які описав ОСОБА_1

Щодо тверджень позивача стосовно зазначення відповідачем невірного пункту ПДР, необхідно зазначити, що дана обставина не виключає неправомірних дій ОСОБА_1, а саме порушення вимог дорожнього знаку 5.16 ПДР України - здійснення руху прямо зі смуги на якій дозволено рух лише ліворуч, а отже ніяким чином не впливає на правову кваліфікацію скоєного правопорушення зазначеного в фабулі постанови. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

До відзиву відповідач додав копію свого рапорту від 08.01.2018 року на імя начальника Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 та витяг з організації дорожнього руху на автомобільній дорозі М-12 «Стрий-Знамянка».

На відзив відповідача ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відзив є безпідставним та необґрунтованим. По-перше, у відповідача не було жодної законної причини на зупинку транспортного засобу, за кермом якого він перебував. По-друге, у постанові про адміністративне правопорушення відсутній опис обставин скоєного правопорушення, не вказано технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис цього правопорушення. По-третє, рапорт не може бути належним та достатнім доказом у справі, так як він є внутрішнім документом, а відповідач під час його написання не був попереджений за адміністративну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

Крім того, інспектор поліції відхилив пояснення позивача, не врахував пояснення свідків, які їхали в одному автомобілі з позивачем, тобто не надав оцінки доказам, які вказують на відсутність події адміністративного правопорушення. Тому інспектор поліції порушив процедуру досудового розгляду справи, а саме: вимоги ст. ст. 278, 279, 280, 281 КУпАП.

На відповідь на відзив ОСОБА_1 інспектор роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 надіслав свої заперечення, в яких останній зазначив, що відповідно до ст.1 КУпАП одним із завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення є запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного та неухильного додержання Конституції і законів України.

08.01.2018 року він під час виконання своїх службових обовязків, будучи безпосередньо на місці скоєння правопорушення помітив скоєння водієм транспортного засобу «Mazda СХ 7», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, тобто він був свідком вказаного правопорушення. Крім того, в рапорті відповідач описав обставини, які він безпосередньо спостерігав, тому на його думку вказаний документ є доказом у справі.

Доводи позивача стосовно відсутності в оскаржуваній постанові відомостей про розяснення позивачу прав, передбачених ст.268 КУпАП та відсутності анкетних даних свідків є необґрунтованими, так як положення ст.283 КУпАП не передбачають зазначати ці відомості у постанові. Крім того, в рапорті ним було зазначено, що позивач був ознайомлений з правами, передбаченими ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Суд, розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та обєктивно досліджені під час судового розгляду докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з абз.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 статті 258 КУпАП визначено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Таким чином, враховуючи, що інспектор Спірідонов С.О. є працівником патрульної поліції, тобто в даному випадку був посадовою особою, уповноваженою розглядати справу про адміністративне правопорушення відповідно до вимог чинного КУпАП, тому суд не може погодитися із твердженням позивача, що останній не міг на місці розглянути адміністративну справу і винести відповідну постанову.

Водночас, на думку суду, законодавець при наданні таких повноважень працівникам поліції (винесення постанови без складання протоколу), перш за все сподівався на професіоналізм працівників поліції та на той факт, що винесені постанови про адміністративне стягнення будуть ґрунтуватися на достатніх доказах.

Посилання позивача на те, що в оскаржуваній постанові відсутній запис про розяснення йому про прав, передбачених ст. 268 КУпАП не заслуговує на увагу, так як Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 затверджено бланк постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якому відсутня графа ознайомлення правопорушника з вимогами ст. 268 КУпАП.

Крім того, під час отримання копії оскаржуваної постанови, при засвідченні цього факту своїм особистим підписом, ОСОБА_1 не вказав у копії постанови про певні порушення та не зазначив, що до адміністративного матеріалу він долучає або бажає долучити свої особисті пояснення, в яких мав би вказати про не розяснення йому окремих вимог КУпАП.

Згідно до ч.1 ст.9, ст.10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Положеннями ст. ст. 251, 280 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, суд зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів. Суд, розглянувши матеріали справи, зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП не доведена.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який у даному випадку ним не виконано.

З аналізу обставин, викладених у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 та запереченнях на відповідь на відзив, вбачається, що відповідач, доказуючи законність своїх дій щодо винесення оскаржуваної постанови, фактично посилається як на доказ лише на свої пояснення у рапорті на імя свого начальника. Ці пояснення відповідач вважає необхідним розглядати як пояснення свідка вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

Свідок у розумінні КУпАП є особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

В даному випадку, відповідно до ч.1 ст.62 ЗУ «Про Національну поліцію», інспектор поліції є представником держави, який наділений певними владними повноваженнями (про що відповідач особисто вказує у своєму відзиві). Отже, до повноважень інспектора патрульної поліції входить виявлення, фіксування та винесення санкції за адміністративне правопорушення, вчинене водіями при керуванні транспортним засобом, при порушенні обовязкових норм КУпАП чи інших правил, тому відповідач не може бути одночасно свідком того правопорушення, який фіксує.

Тому, на думку суду, висновок відповідача, що він може бути свідком і його пояснення, викладені у рапорті можуть бути судом враховані як пояснення свідка є хибним.

Як вбачається з матеріалів справи та постанови серії БР №642959 від 08 січня 2018 року, жодних пояснень свідків та доказів здійснення фото чи відео фіксації, які б підтвердили порушення позивачем ПДР України, крім викладених інспектором обставин, в постанові та рапорті не міститься.

До свого відзиву відповідач надав витяг з організації дорожнього руху на автомобільній дорозі М-12 «Стрий-Знамянка», який судом не може бути оцінений як доказ скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, так як вказаний витяг має лише інформативне значення для розгляду справи.

В оскаржуваній ОСОБА_1 постанові вказано, що останній порушив вимоги п.8.3.1 ПДР, але зазначений пункт є інформативним, вказує про сигнали світлофорів, крім жовтого миготливого, які мають перевагу перед дорожніми знаками пріоритету і будь-якого обовязку на водія не покладає. Відповідач у своєму відзиві зізнався, що помилково його вказав у постанові про накладення адміністративного стягнення, але на думку останнього це не має особливого значення.

Як встановлено частинами 2, 3 статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таким чином, зазначення нормативного акту, який передбачає адміністративну відповідальність є обовязковим. Неправильне його зазначення є певним порушенням прав особи, яка притягується, так як вона не може належним чином сформувати свою позицію захисту та взагалі ставить під сумнів, що особа, яка винесла постанову про адміністративне стягнення, правильно виконала завдання, передбачені ст. 245 КУпАП (всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом).

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вказаних обставин, оскільки відповідачем не зібрано доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, тому оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності слід скасувати у звязку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 121, 245, 246, 251, 258, 268, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 77, 241, 246, 255, 263, 286, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Музична, буд.2л до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, мешкає за адресою: м. Хмельницький, пров. Коцюбинського, буд.35/2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії БР №642959 від 08.01.2018 року, винесену інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 27.03.2018 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С.Холод