Справа № 826/14855/17
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2018 року № 826/14855/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Країна казок»

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві (далі – позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Країна казок» (далі – відповідач, ТОВ «Країна казок») про стягнення суми штрафу згідно з постановою у розмірі 2550,00 грн до Державного бюджету в УДКС України у Подільському районі м. Києва на р/р 0008, , код платежу 21081100, МФО 820019.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за результатами проведеного позапланового заходу відповідача складено акт перевірки, у якому зафіксовано виявлені під час перевірки порушення. Такі порушення стали підставою для накладення на відповідача штрафних санкцій у розмірі 2550,00 грн шляхом складення постанови від 17 травня 2017 року №28. Вказана постанова відповідачем не оскаржена, водночас штраф не сплачено, хоча згідно зі статтею 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», суб'єкт господарювання має сплатити штраф у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання постанови про його накладення. У разі несплати штрафу в зазначений строк він стягується в судовому порядку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року справу призначено до розгляду в попередньому судовому засіданні.

Протокольною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

На підставі заяви сторін та з урахуванням положень частини 7 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України, 17 січня 2018 року суд перейшов до розгляду справи по суті.

У ході судового розгляду даної справи представники позивача позовні вимоги підтримали повністю та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача, у свою чергу, заперечував проти заявлених вимог та просив залишити їх без задоволення. В обґрунтування позиції відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог представник останнього у відзиві на позов зазначив, що за результатами проведеної перевірки позивачем неправомірно застосовано до відповідача обмежувальні заходи. Рішення про вжиття обмежувальних заходів відповідачем оскаржено у судовому порядку.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з частиною 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві на підставі наказу від 26 грудня 2016 року №2239, направлення від 26 грудня 2016 року №2168, за наявності згоди Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 16 грудня 2016 року №603-155-8/26342, проведено позапланову виїзну перевірку характеристик продукції відповідача, за результатами якої 27 грудня 2016 року складено акт №52 (далі – акт перевірки), в якому зафіксовані виявлені порушення.

Так, у ході перевірки виявлено:

- розповсюдження продукції (іграшка дитяча «Чарівний банан», артикул 131278) без нанесення на етикетках (ярликах) попередження про можливу небезпеку та вікові обмеження, чим порушено пункт 34, пункт 37 Технічного регламенту безпечності іграшок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року №515 (далі – Технічний регламент);

- розповсюдження продукції (іграшка дитяча «ПЕЦ з цукерками», торгова марка «PEZ», артикул 780699, іграшка дитяча «Кубики дерев’яні», торгова марка «Зірка») без нанесення знака відповідності Технічному регламенту, чим порушено пункт 44, пункт 52 Технічного регламенту та пункт 1 Опису знака відповідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року №1184 (далі – Опис знака відповідності №1184) (правила та умови нанесення);

- розповсюдження продукції (іграшка дитяча «Підвіска місяць», торгова марка «Fancy», артикул Pemom/M, іграшка дитяча «М’ячики стрибунці», торгова марка «Fancy», 624-3А), яка не відповідає вимогам щодо безпечності, чим порушено пункт 32, пункт 33 Технічного регламенту;

- розповсюдження продукції (іграшка дитяча «Пірамідка LD-3», торгова марка «Inbika», артикул 11322) без нанесення на етикетках (ярликах) попередження про можливу небезпеку та вікові обмеження. Розповсюдження продукції без нанесення національного знака відповідності, чим порушено пункти 34, 37, 44, 52 Технічного регламенту та п. 1 Опису знака відповідності №1184 (правила та умови написання);

- розповсюдження продукції (м’яка іграшка «Мавпочка музична», артикул 114600), яка не відповідає безпечності, з неналежним маркуванням та без нанесення національного знаку відповідності, чим порушено пункти 32, 35, 37, 44, 52, 54 Технічного регламенту;

- розповсюдження продукції (іграшка дитяча «Свисток», артикул 9986600) без нанесення знака відповідності Технічного регламенту, чим порушено пункт 44, пункт 52 Технічного регламенту.

Враховуючи викладене, 27 грудня 2016 року позивачем складено протокол №52 про виявлені порушення вимог статті 44 Закону та статті 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».

17 травня 2017 року, на підставі акту перевірки, складено постанову №28 про накладення штрафних санкцій, якою на відповідача, за порушення пункту 1 частини 3 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», а саме розповсюдження продукції, на якій відсутній знак відповідності технічним регламентам, накладено штраф у розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 2550,00 грн. У постанові зазначено, що у разі її невиконання протягом 15 днів з дня отримання сума штрафу стягується у судовому порядку.

Звернення позивача до суду із позовом обумовлене невиконанням відповідачем у добровільному порядку постанови про накладення штрафних санкцій.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції встановлені Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Частиною 3 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» визначено, що до розповсюджувача застосовуються штрафні санкції у разі:

1) розповсюдження продукції, на якій відсутній знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення на продукцію передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції, - у розмірі від ста п'ятдесяти до двохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від двохсот до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

2) розповсюдження продукції, щодо якої неналежне застосовано знак відповідності технічним регламентам (крім нанесення знака відповідності технічним регламентам на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів), - у розмірі від сімдесяти п'яти до ста п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від ста до двохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

3) розповсюдження продукції без декларації про відповідність, якщо згідно з технічним регламентом продукція при її розповсюдженні має супроводжуватися такою декларацією, - у розмірі від ста п'ятдесяти до двохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від двохсот до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

4) недодержання умов зберігання продукції, яка ним розповсюджується, якщо внаслідок цього продукція стала такою, що становить серйозний ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, - у розмірі від двохсот п'ятдесяти до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від п'ятисот до тисячі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вже зазначено вище, під час проведення позапланового заходу виявлено, що відповідачем розповсюджується продукція без нанесення належного маркування, що, згідно з нормами Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», є підставою для притягнення відповідача до відповідальності.

Відповідно до частини 5 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», суми штрафів, що накладаються органами ринкового нагляду, перераховуються до Державного бюджету України.

Про вчинення порушень, зазначених у цій статті, посадовими особами органів ринкового нагляду, що виявили правопорушення, складається протокол, який разом із поясненнями керівника, іншої відповідальної посадової особи та документами, що стосуються справи, передається посадовим особам, уповноваженим розглядати такі справи.

Керівник чи заступник керівника органу ринкового нагляду розглядає справу протягом 15 днів з дня отримання відповідних документів.

Рішення керівника чи заступника керівника органу ринкового нагляду про накладення штрафу оформляється постановою.

Суб'єкт господарювання має сплатити штраф у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання постанови про його накладення.

У разі несплати штрафу в зазначений строк він стягується в судовому порядку.

Рішення про накладення штрафу в справах про порушення, передбачені цією статтею, може бути оскаржено відповідно до цього Закону.

У ході судового розгляду справи встановлено, що на відповідача, за порушення вимог законодавства, накладено штраф у розмірі 2550,00 грн.

З аналізу викладених вище норм Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» чітко вбачається, що він містить імперативну норму, згідно з якою, суб’єкт господарювання зобов’язаний сплатити накладений на нього штраф у 15 (п’ятнадцятиденний) строк з дня отримання постанови, якою такий штраф накладено.

Несплата штрафу у встановлений строк є підставою для стягнення суми штрафу у судовому порядку.

Також нормою Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» передбачено, що постанова про накладення штрафу може бути оскаржена.

Зважаючи на викладене суд зауважує, що примірник постанови №28 про накладення штрафних санкцій направлено відповідачу засобами поштового зв’язку та отримано останнім 24 травня 2017 року.

Однак, у встановлений Законом строк накладений штраф відповідачем не сплачений. Постанова відповідачем не оскаржена, принаймні, доказів зворотного відповідачем суду не надано.

Суд зауважує, що відповідачем у ході судового розгляду справи та у відзиві на позов взагалі не висловлено позиції щодо складеної постанови та накладеного нею штрафу у відповідному розмірі. Доводів та аргументів на спростування обґрунтованості накладення штрафних санкцій відповідачем також не наведено.

Таким чином, підсумовуючи викладене та зважаючи на те, що нормами Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» чітко визначено обов’язок суб’єкта господарювання сплатити накладений на нього штраф у п’ятнадцятиденний строк з дня отримання відповідного рішення, що відповідачем зроблено не було, суд робить висновок про обґрунтованість заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача суми штрафу у розмірі 2550,00 грн.

Посилання відповідача на оскарження рішень про застосування обмежувальних (корегувальних) заходів у судовому порядку, у даному випадку, не мають значення для вирішення питання про стягнення з відповідача штрафних санкцій, оскільки штраф на відповідача накладено згідно з частиною 3 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», а не відповідно до частини 4 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», якою передбачено, що підставою для накладення штрафних санкцій є невиконання або неповне виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.

Також суд звертає увагу, що у межах даної справи питання правомірності накладення штрафу на відповідача не розглядалося та не вирішувалося, адже це не входить до предмету позову.

Заявлена позивачем вимога ґрунтується саме на невиконанні відповідачем постанови про накладення штрафних санкцій.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем підтверджено достатніми та належними доказами факт порушення відповідачем вимог діючого законодавства, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для розподілу таких витрат, оскільки позивач, як суб’єкт владних повноважень, позов якого задоволено, не поніс витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві задовольнити.

2. Стягнути с Товариства з обмеженою відповідальністю «Країна казок» (04114, м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 45-Б/1; ) суму штрафу, згідно з постановою про накладення штрафних санкцій від 17 травня 2017 року №28, у розмірі 2550 (дві тисячі п’ятсот п’ятдесят) гривень 00 копійок до Державного бюджету України в УДКС України у Подільському районі м. Києва на р/р 0008, , код платежу 21081100, МФО 820019.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII “Перехідні положення”, Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко