Справа № 807/2435/15
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2018 року

Київ

справа № 807/2435/15

провадження № К/9901/6934/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О.В., Данилевич Н.А.,

розглянувши у письмовому провадженні в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Мукачівського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на займаній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Управління міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду прийняту 19 травня 2016 року у складі колегії суддів: головуючого - Шешеня О.М., суддів: Андрійцьо В.Д., Луцович М.М., та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду, постановлену 27 вересня 2016 року, у складі колегії суддів: головуючого - Гулида Р.М., суддів: Кузьмича С.М., Запотічного І.І.,

в с т а н о в и в :

У грудні 2015 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (далі також - УМВС України в Закарпатській області), Мукачівського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (далі також - Мукачівський МВ УМВС України в Закарпатській області) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на займаній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ №31 о/с від 18 листопада 2015 року «По особовому складу» в частині звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) УМВС України в Закарпатській області, поновити на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) УМВС України в Закарпатській області та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18 листопада 2015 року.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що з наказом УМВС України в Закарпатській області за №31 о/с від 18 листопада 2015 року «По особовому складу», у виконання постанови про відкриття виконавчого провадження №49270705 від 09 листопада 2015 року, його було поновлено на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) з 12 червня 2014 року.

Цим же наказом за №31 о/с від 18 листопада 2015 року «По особовому складу», згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача було звільнено у запас Збройних сил з 18 листопада 2015 року за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів).

Наголошуючи на тому, що УМВС України в Закарпатській області не було письмово попереджено позивача за два місяці про його наступне звільнення, що є грубим порушенням вимог чинного законодавства України, окрім того, одним наказом було поновлено та звільнено позивача із займаної посади, останній звернувся до суду з даним позовом.

Закарпатський окружний адміністративний суд постановою від 19 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року, позовні вимоги задовольнив повністю.

Визнав протиправним та скасував наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області №31 о/с від 18 листопада 2015 року «По особовому складу» в частині звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) УМВС України в Закарпатській області.

Зобов'язав Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області поновити ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) УМВС України в Закарпатській області або на рівнозначній посаді з 18 листопада 2015 року.

Зобов'язав Мукачівський міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 18 листопада 2015 року по 19 травня 2016 року в сумі 4816,98 (чотири тисячі вісімсот шістнадцять гривень дев'яносто вісім копійок) грн.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на те, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій були винесені з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки судів не відповідають обставинам справи, просить скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги вказує, що визначальною умовою для проходження служби в поліції є згода на це самого працівника, позивач не скористався цим правом, а тому звільнення його з органів міліції та не прийняття в органи поліції на підставі наказу № 31 о/с від 18 листопада 2015 року відбулось відповідно до норм чинного законодавства.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - КАС України) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 10 листопада 2011 року перебував на різних посадах в органах внутрішніх справ України.

10 червня 2014 року наказом № 116 о/с УМВС України в Закарпатській області «По особовому складу» позивача було звільнено з органів внутрішніх справ із посади оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району), у запас (із постановленням на військовий облік), відповідно до п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 жовтня 2015 року було визнано протиправним та скасовано накази УМВС України в Закарпатській області за № 668 від 28 травня 2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Мукачівського МВ УМВС» та за № 116 о/с від 10 червня 2014 року «По особовому складу» в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ та було поновлено останнього на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) УМВС України в Закарпатській області.

Наказом УМВС України в Закарпатській області за № 31 о/с від 18 листопада 2015 року «По особовому складу», відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження №49270705, виданої Відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУ юстиції у Закарпатській області від 09 листопада 2015 року, було поновлено лейтенанта міліції - позивача (М-158341) на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) з 12 червня 2014 року, та цим же наказом згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача було звільнено з 18 листопада 2015 року у запас Збройних сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів).

Згідно з пунктом 1 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», він набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім, пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України (далі - КЗпПУ) та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпПУ передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів внутрішніх справ» було ліквідовано, як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України, в тому числі і УМВС України в Закарпатській області.

Наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1388 «Про організаційно-штатні питання» було визначено такими, що втратили чинність штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України згідно з переліком змін у штатах МВС, що додається.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань УМВС України в Закарпатській області з 06 листопада 2015 року перебуває в стані припинення, разом з тим, запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи відсутній.

Згідно частини першої статті 49І КЗпПУ про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники МВС України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Відтак, згідно вищенаведених норм, виникнення права у УМВС України в Закарпатській області щодо звільнення працівників з органів внутрішніх справ безпосередньо пов'язане з моментом попередження таких про наступне вивільнення.

Закон України «Про Національну поліцію» було опубліковано 06 серпня 2015 року в газеті «Голос України».

Суди встановили, що на момент опублікування Закону України «Про Національну поліцію» позивач не перебував у трудових відносинах з УМВС України в Закарпатській області, оскільки у відповідності до наказу останнього «По особовому складу» від 10 червня 2014 року за № 116 о/с позивача було звільнено з органів внутрішніх справ із посади оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району), у запас (із постановленням на військовий облік), відповідно до п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

В подальшому, у відповідності до наказу УМВС України в Закарпатській області від 18 листопада 2015 року № 31 о/с «По особовому складу», який було видано на виконання постанови Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУ юстиції у Закарпатській області про відкриття виконавчого провадження від 09 листопада 2015 року за №49270705 позивача було поновлено на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) з 12 червня 2014 року.

Абзацом 3 статті 24 КЗпПУ передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналізуючи встановлені судами обставини справи, враховуючи те, що з моменту звільнення і до моменту винесення УМВС України в Закарпатській області наказу про поновлення позивача на роботі, останній перебував у вимушеному прогулі, Верховний суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що в цей період на позивача не поширювалася дія п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію».

Вірними є висновки судів і про те, що всупереч вимогам чинного законодавства України УМВС України в Закарпатській області після винесення наказу від 18 листопада 2015 року № 31 о/с «По особовому складу» про поновлення позивача на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) останнього не було попереджено про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. Натомість, в порушення вимог частини першої статті 49І КЗпПУ та п. 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», УМВС України в Закарпатській області було звільнено позивача з роботи з 18 листопада 1015 року, у зв'язку з скороченням штату одночасно з поновленням останнього на займаній посаді, одним наказом від 18 листопада 2015 року № 31 о/с «По особовому складу».

Згідно преамбули Закону України «Про Національну поліцію», вказаний закон визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України. Тобто, Закон України «Про Національну поліцію» прийнято на врегулювання відносин пов'язаних з проходженням служби саме в національній поліції.

В той же час, відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про міліцію», порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення №114).

Пунктом 8 Положення №114, дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться: за станом здоров'я - відповідно до висновків військово-лікарської комісії; у зв'язку із скороченням штатів - у разі відсутності можливості використання на службі; за власним бажанням - при наявності причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків; у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації; за службовою невідповідністю; у зв'язку з набранням законної сили судовим рішенням щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, яким накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати посади або займатися діяльністю, що пов'язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чи кримінального правопорушення; через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України; у зв'язку з прямим підпорядкуванням близькій особі.

Згідно з п. 40 Положення № 114 призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ відповідно до його компетенції, а при призначенні на посади і переміщенні по службі осіб рядового і начальницького складу має забезпечуватися використання їх за основною чи спорідненою спеціальністю або згідно з набутим досвідом, а при необхідності використання на посадах за новою для них спеціальністю призначенню має передувати відповідна перепідготовка.

Таким чином, правовідносини з приводу проходження позивачем служби були врегульовані спеціальним законодавчим актом, а саме: Положенням №114, відтак норми всіх інших законодавчих актів України до цих правовідносин можуть бути застосовані лише в разі відсутності відповідних норм права в Положенні №114 та за умови, що приписи цих актів не суперечать характеру та змісту правовідносин з проходження служби в міліції.

Відповідно до наказу УМВС України в Закарпатській області від 18 листопада 2015 року № 31 о/с «По особовому складу» позивача згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ було звільнено з 18 листопада 2015 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів).

З аналізу п. 10 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» вбачається, що звільненню з органів внутрішніх справ підлягають ті працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення.

У відповідності до п. 64 «г» Положення № 114 передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Також, відповідно до п. 9 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Отже, приступити до своїх посадових обов'язків, як працівник міліції та скористатися правами наданими законодавством України позивач міг тільки після видання УМВС України в Закарпатській області наказу від 18 листопада 2015 року за № 31 о/с про поновлення на роботі.

Однак, УМВС України в Закарпатській області своїм наказом від 18 листопада 2015 року за № 31о/с позивача було поновлено на роботі та одночасно цим же наказом звільнено з 18 листопада 2015 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів).

Виходячи з аналізу вищевикладеного вбачається, що фактично відповідачем було позбавлено позивача можливості скористатися своїм правом, як працівника міліції, передбаченого пунктом 9 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», щодо виявлення бажання проходити службу в поліції, оскільки одним наказом від 18 листопада 2015 року за № 31 о/с «По особовому складу» позивача одночасно було поновлено на роботі в органи внутрішніх справ та звільнено останнього з роботи.

Згідно абз. 1 статті 235 КЗпПУ, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи те, що на час розгляду справи судами попередніх інстанцій відповідач перебував в стадії припинення з 06 листопада 2015 року, а в ЄДР був відсутній запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи, з метою захисту порушених прав та інтересів позивача суди дійшли обґрунтованого висновку, щодо поновлення останнього на займаній на час звільнення посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) або на рівнозначній посаді з 18 листопада 2015 року.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

За таких обставин і правового врегулювання Верховний Суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області № 31 о/с від 18 листопада 2015 року «По особовому складу» в частині звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Мукачівського міського відділу (з обслуговування міста Мукачева та Мукачівського району) УМВС України в Закарпатській області, а тому суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог.

Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Управління міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Н. А. Данилевич