Справа № 425/1804/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року справа №425/1804/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 20 лютого 2018 року у справі № 425/1804/17 (головуючий у 1 інстанції суддя Романовський Є.О.), складену у повному обсязі 20 лютого 2018 року у м. Рубіжне Луганської області за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до інспектора батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному ОСОБА_2 про скасування постанови Серії АР № 034383 від 05 вересня 2016 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. (а.с. 1).

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 20 лютого 2018 року у справі № 425/1804/17 відмовлено у задоволені позову у повному обсязі (а.с. 103-106).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати Рубіжанського міського суду Луганської області від 20 лютого 2018 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що він не порушував вимог п. 2.1 (а) ПДР України, а посвідчення водія йому не потрібне, оскільки скутер, на якому позивач здійснював рух, не є «механічним транспортним засобом», з двигуном обємом, який не перевищує 50 куб. см. (а.с. 111).

Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що 05 вересня 2016 року інспектором батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному ОСОБА_2, який є уповноваженою посадовою особою органу внутрішніх справ, на виконання своїх владних повноважень винесена постанова АР №034383 по справі про адміністративне правопорушення, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 510,00 грн.

Як вбачається зі спірної постанови 05 вересня 2016 року о 15-00 годині позивач, керував скутером YAMAHA NEXT ZONE без посвідчення водія, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України.

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття спірної постанови та накладення на позивача адміністративного штрафу.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що постанова про адміністративне правопорушення є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказам у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч. 5 ст. 258 КУпАП - якщо підчас складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно до вимог п. 7 розділу VІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції», затвердженою Наказам МВС України від 06 листопада 2015року № 1376, посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 280 КУпАП зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення, в ній вказані: найменування органу (посадова особа), який виніс постанову інспектор батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному ОСОБА_2; дату розгляду справи 05 вересня 2016 року; відомості про особу, щодо якої розглядається справа ОСОБА_1; суть адміністративного правопорушення, опис обставин, встановлених при розгляді справи, зокрема, п. 2.1 «а» ПДР керування транспортним засобом без посвідчення водія; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 126 КУпАП); прийняте по справі рішення застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с. 5).

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух», яка встановлює умови доступу фізичних осіб до керування транспортними засобами передбачено, що кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії. При цьому, право керування мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії A1, A) може бути надано особам, які досягли 16-річного віку. А підтверджується отримане право посвідченням водія, порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії якого встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2, 3 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08 травня 1993 року (в редакції на час складання постанови) передбачено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії. А транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на відповідні категорії. При цьому мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об'ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт відносяться до категорії А1.

Аналогічні положення закріплено і у положеннях пункту 2.13. Розділу ІІ «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).

Посилання позивача/апелянта на те, що він мав право на керування скутером YAMAHA NEXT ZONE без посвідчення водія є помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.10. ПДР під "механічним транспортним засобом" розуміється транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Буквальне тлумачення наведеного визначення не дає прямої і виключної відповіді на те, які транспортні засоби відносяться до механічних, а які ні. Тим більше друге речення не містить таких слів як "виключно" або "тільки", тому сказати, що цей термін застосовується виключно або тільки щодо тракторів, самохідних машин і механізмів, а також тролейбусів та транспортних засобів з електродвигуном потужністю понад 3 кВт не можна.

Тому у першу чергу, слід застосовувати визначення ПДР термінів "транспортний засіб" та "мопед". Під якими розуміється "пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів" та "двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об'ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт", відповідно.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що мопед марки YАMAHA NEXT ZONE», з робочим обємом двигуна 49,9 кубічний сантиметрів, вважається згідно національних ПДР саме "механічним транспортним засобом".

Таким чином, положення пункту 2.1. ПДР, повною мірою застосовуються і до водіїв мопедів марки «YАMAHA NEXT ZONE», з робочим обємом двигуна 49,9 кубічний сантиметрів, яким керував позивач.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковим твердження позивача, що він має право керування мопедом без наявності посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії А1, оскільки безпідставно не взяв до уваги вказані вище національні нормативно-правові положення, а також не врахував того, що в силу положень Закону України від 24 вересня 2008 року № 586-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» були внесені зміни до Закону України «Про дорожній рух», та починаючи з 01 січня 2010 року в Україні була запроваджена не тільки реєстрація мопедів і скутерів, а й визначено нові умови допуску громадян до керування транспортними засобами цієї категорії, у тому числі отримання права керування такими транспортними засобами з отриманням посвідчення відповідного зразка.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що твердження позивача/апелянта, що він має право керування транспортними засобами категорії А1, до яких відносяться мопеди, з робочим обємом двигуна до 50 кубічних сантиметрів, без отримання такого права у встановленому законом порядку та без посвідчення водія на право керування такими транспортними засобами в Україні, є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам діючого законодавства.

Аргументи позивача щодо застосування норм Конвенції про дорожній рух (викладених в позовній заяві), суд апеляційної інстанції не розглядає, оскільки судом першої інстанції викладено свою думку з цього питання та вона не була оскаржена позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції вірно встановив обставини по справі, вважає, що спірна постанова відповідача прийнята правомірно, позивачем здійснено правопорушення в частині керування транспортним засобів без посвідчення водія належної категорії, а відтак постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 20 лютого 2018 року у справі № 425/1804/17- залишити без задоволення.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 20 лютого 2018 року у справі № 425/1804/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 28 березня 2018 року.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_3

ОСОБА_4