Справа № 826/4590/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя першої інстанції: Аблов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року Справа № 826/4590/17

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Данилової К.А.,

представника відповідача Кунда А.О.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року у справі:

за позовом приватного акціонерного товариства

«Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство

промислового залізничного транспорту»

до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі

Головного управління Державної фіскальної служби

в м. Києві

про визнання протиправним та

скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.12.2016 р. № .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідачем не доведено, а судом не досліджено, наявності у товариства податкового боргу та напрямку зарахування податковим органом коштів, сплачених ним в рахунок погашення зобов'язань з ПДВ, а також на те, що перевірка була проведена відповідачем з порушенням законодавчо визначеного порядку та строку для її здійснення.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, приватне акціонерне товариство «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (далі - ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту») перебуває на обліку Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві (далі - ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві).

Відповідачем було проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати позивачем податку на додану вартість, за результатами якої складено акт від 09.12.2016 р. № 10934/26-53-12-01/04737111.

У зазначеному акті перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем строків сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість, передбачених п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України.

На підставі зазначених висновків контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.12.2016 р. № , яким до позивача на підставі статті 126 ПК України, за затримку на сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість застосовано штрафні санкції у розмірі 526 956,28 грн.

Вважаючи таке податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було обґрунтовано нараховано позивачу штрафні санкції за несвоєчасне виконання зобов'язань зі сплати ПДВ.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України та Податковим кодексом України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктами 36.1, 36.5 статті 36 ПК України встановлено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп. 75.1.1, 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

У ст. 76 ПК України закріплено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Пунктом 86.2 ст. 86 ПК України передбачено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами податкового органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Акт про результати камеральної перевірки може стати підставою для донарахування податкових зобов'язань, про що платнику повідомляють податковим повідомленням - рішенням. Повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його замісником) протягом 10 робочих днів, наступних за днем вручення платнику податків акта перевірки (п. 86.8 ст. 86 ПК України).

Отже, законодавством розмежовано види податкових перевірок в залежності від предмета дослідження та порядку проведення.

При цьому, питання щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати всіх передбачених ПК України податків та зборів є предметом документальної перевірки.

Крім того, слід зазначити, що нарахування штрафних санкцій платнику податку за наслідками проведення камеральної перевірки є можливим лише у разі виявлення помилок у поданій ним звітності.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 31.01.2018 р. по справі № 804/5957/16, та відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягають безальтернативному врахуванню судами.

Виходячи з цього, судова колегія звертає увагу на те, що предметом камеральної перевірки, проведеної відповідачем, безпосередньо було питання щодо своєчасності сплати позивачем податкових зобов'язань з ПДВ, тобто питання, яке у відповідності до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України має перевірятися податковим органом шляхом проведення документальної перевірки.

Водночас, з'ясування податковим органом під час податкової перевірки питань, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду податкової перевірки, не можна визнати діями суб'єкта владних повноважень, що відповідають вимогам податкового законодавства, а тому інформація, зібрана інспекцією відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю, не відноситься до предмета перевірки та не може бути підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення.

Крім того, ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження відповідачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували правомірність проведення перевірки позивача.

Разом з тим, апеляційний суд також враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

При цьому, згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Окрім цього, перевіряючи рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, згідно зі ст. 308 КАС України, та досліджуючи доводи кожної зі сторін, відповідно до принципу змагальності, судова колегія звертає увагу на те, що наданими відповідачем на вимогу суду інтегрованими картками платника податку за 2016 рік дійсно підтверджується наявність у позивача боргу зі сплати ПДВ у відповідні періоди часу, але такі обставини жодним чином не спростовують протиправності спірного податкового повідомлення-рішення як такого, що прийнято за результатами неправомірної перевірки, а навпаки вказують на те, що, з огляду на процедуру проведення документальної перевірки, саме така перевірка була б доцільною та необхідною для з'ясування питання щодо своєчасності виконання позивачем його податкових зобов'язань зі сплати ПДВ у сукупності з вимогами законодавства щодо черговості зарахування платежів, а не здійснення камеральної перевірки, що як зазначалося вище взагалі не підлягає проведенню з приводу таких питань і не надає можливості повно і всебічно встановити відповідні обставини. Тож, окрім іншого, спірне податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем за формальних обставин, з порушенням основних засад податкового законодавства, регламентованих статтею 4 ПК України.

Такими чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи відповідача, судова колегія вважає, що ним, як суб'єктом владних повноважень, всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України, не доведено перед судом правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.12.2016 р. № і задоволення адміністративного позову.

Таким чином, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення було неповно встановлено обставини справи, неправильно обрано спосіб захисту права позивача та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, апеляційна скарга приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» підлягає задоволенню, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року - скасуванню, адміністративний позов - задоволенню.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, враховуючи наведені правові норми, понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору, що відповідно до платіжних доручень від 21.03.2017 р. № 66594 та від 27.12.2017 р. № 4815 становлять: 4632,00 грн. + 11856,51 грн. = 16 488,51 грн. /Т.1 а.с.3, 79/, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року - скасувати.

Адміністративний позов приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.12.2016 р. № .

Стягнути на користь приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (ідентифікаційний код 04737111) понесені ним судові витрати у розмірі 16 488,51 (шістнадцять тисяч чотириста вісімдесят вісім гривень та п'ятдесят одна копійка) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України, виготовлено 28 березня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: