Справа № 826/20440/16
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 березня 2018 року № 826/20440/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Кропивницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного

управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області

до Приватного підприємства «Еллада»

третя особа Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Кіровоградська об'єднана державної податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (далі по тексту - позивач, Кіровоградська ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Приватного підприємства «ЕЛЛАДА» (далі по тексту - відповідач, ПП «ЕЛЛАДА»), в якому просить стягнути з ПП «ЕЛЛАДА», яке має податковий борг, кошти з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника на суму податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 3 441 449,00 грн. на користь державного бюджету України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем нараховано податок на додану вартість по податковій декларації з податку на додану вартість за жовтень 2016 року у сумі 3 441 449,00 грн., в порушення вимог пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України) суму податкового зобов'язання останнім самостійно не сплачено. Заходи по погашенню податкового боргу щодо боржника вичерпано і не призвели до його погашення, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 25.01.2017 відкрито скорочене провадження у даній справі.

Відповідно до ухвали суду від 19.10.2017 справу № 826/20440/16 прийнято до провадження судді Катющенка В.П. та призначено до судового розгляду в судове засідання.

У судовому засіданні 09.11.2017 змінено назву позивача - Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області на - Кропивницьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області та ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби.

У призначене судове засідання на 30.11.2017 позивач не прибув, у матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Представник відповідача у судовому засіданні 30.11.2017 проти задоволення позову заперечував, посилаючись на ту обставину, що відповідач перебуває на обліку Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, який, у свою чергу, визнано кредитором приватного підприємства «Еллада» у справі № 910/23852/16 про банкрутство й сума коштів, заявлена до стягнення у даному позові, розглядається в процедурі ліквідації боржника.

Представник третьої особи у судовому засіданні 30.11.2017 подав письмові пояснення у справі, відповідно до яких Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби визнаний кредитором приватного підприємства «Еллада» у справі господарського суду м. Києва № 910/23852/16 про банкрутство на суму 203062584,76 грн.

Враховуючи неявку позивача у судовому засіданні 30.11.2017 суд на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент проведення судового засідання), ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі, вона знаходиться на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно її розгляд продовжено у письмовому провадженні з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

ПП «ЕЛЛАДА» перебувало на обліку Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області та відповідно до вимог підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України зобов'язане подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів та відповідно до вимог підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України несе обов'язок по сплаті податків та зборів в строки та у розмірах, встановлених ПК України та законами з питань митної справи.

30 листопада 2016 року відповідачем нараховано податок на додану вартість по податковій декларації № від 18 листопада 2016 року за жовтень 2016 року у сумі 3 441 449,00 грн.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

За приписами пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас ухвалою Господарського суду міста Києва від 10 січня 2017 року порушено провадження у справі №910/23852/16 про визнання банкрутом ПП «ЕЛЛАДА» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника з 10 січня 2017 року.

Так, пунктом 1.3 статті 1 ПК України встановлено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Приписами пункту 87.10 статті 87 ПК України встановлено, що з моменту винесення судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків порядок погашення грошових зобов'язань, які включені до конкурсних кредиторських вимог контролюючих органів до такого боржника, визначається згідно із Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» без застосування норм цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року №2343-XII (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі - Закон №2343-XII) мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Згідно з частиною другою статті 19 Закону №2343-XII мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Частиною третьою цієї статті встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів застосовується до вимог кредиторів щодо відшкодування збитків, що виникли через відмову боржника від виконання правочинів (договорів) у процедурі санації, у порядку, передбаченому цим Законом (частина четверта статті 19 Закону №2343-XII)

У відповідності до частини п'ятої статті 19 Закону №2343-XII дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов'язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів у разі одночасного задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном керуючим санацією згідно з планом санації або ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому цим Законом.

Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов'язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор).

Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Відповідно до частини шостої статті 19 Закону №2343-XII під час процедури розпорядження майном боржнику дозволяється задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п'ятою цієї статті не поширюється дія мораторію.

Задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, режим мораторію поширюється на ті зобов'язання, термін виконання яких настав до дня його введення, тобто, якщо початок строку виконання зобов'язань припадає на дату, яка передує введенню мораторію.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання наказу Державної фіскальної служби України від 26 грудня 2016 року №1036 «Про затвердження Реєстру великих платників податків на 2017 рік» 01 січня 2017 року ПП «ЕЛЛАДА» передано на податковий облік до ОВПП ДФС.

15 лютого 2017 року ОВПП ДФС у справі №910/23852/16 про визнання банкрутом ПП «ЕЛЛАДА» заявлено вимогу про стягнення боргу по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 208 426 874,76 грн., яка включає, серед іншого, і вимогу про стягнення боргу по податку на додану вартість за жовтень 2016 року, визначеного на підставі декларації № від 18 листопада 2016 року, у розмірі 3 441 449,00 грн., останнім днем сплати якої є 30 листопада 2016 року, що не заперечувалось представником третьої особи у судовому засіданні. А відтак на це зобов'язання поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Положеннями статті 23 Закону №2343-XII встановлено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29 червня 2017 року у справі №910/23852/16 ОВПП ДФС визнано кредитором відповідача на суму 203 062 584,76 грн., з яких: 3.200,00 грн. - перша черга, 203 059 384,76 грн. - третя черга.

Так, підставами для звернення до суду з даним позовом, зокрема, в частині стягнення податкового боргу за жовтень 2016 року у сумі 3 441 449,00 грн. Кіровоградська ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області визначає положення Податкового кодексу України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, однак останній не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом № 2343-XII оскільки з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс його юридичних правовідносин.

Системний аналіз викладених правових норм з урахуванням встановлених обставин справи дає підстави для висновку, що позовні вимоги про стягнення суми податкового боргу є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

За приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Положеннями частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Кропивницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Глинки, 2, ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Окружний адміністративний суд міста Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.П. Катющенко