Справа № 264/639/18
Суддя: Кузнецов Д. В.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/639/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2018 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Кузнецова Д.В., при секретарі судового засідання Мащенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 22 січня 2018 року серії ЕАА №271388, винесеної інспектором Управління патрульної поліції в м.Маріуполі ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за вчинення порушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КпАП України.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, а саме всупереч статті 254 КУпАП не було складено протокол про адміністративне правопорушення, справу про накладення адміністративного стягнення необхідно було розглядати за місцезнаходженням Управління патрульної поліції в місті Маріуполі, а не на вулиці. Позивача позбавлено можливості подати пояснення та зауваження. Постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення. Всупереч наказу Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100 відеозапис переривався, а також відсутнє погодження керівництва патрульної поліції на видачу відеозапису з нагрудної відеокамери працівника поліції.

Крім того, позивач наголошував про відсутність достатніх доказів його винуватості в адміністративному правопорушенні, в дійсності з його боку не було вчинено правопорушення.

На підставі зазначеного просив скасувати рішення субєкта владних повноважень, викладене в Постанові серії ЕАА №271388 від 22 січня 2018 року і закрити справу.

Позивач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій підтримав позов та просив провести розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не прибув, надіслав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнав та вказав про законність дій інспектора поліції. Зокрема, зазначив, що під час несення служби інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в місті Маріуполі ОСОБА_2 було помічено транспортний засіб марки УАЗ 3163-206 держ.№АН1482КЕ, який проїхав на заборонений сигнал світлофору, а саме на поєднання червоного та жовтого сигналів, після чого автомобіль був зупинений працівником поліції. Було повідомлено про причину зупинки та суть вчиненого правопорушення, розяснені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, після чого складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, ознайомлено зі змістом та вручено позивачу. Крім того відповідачем був представлений відеозапис з камери, розташованої на форменому одязі, на якій зафіксовано проїзд транспортного засобу позивача через перехрестя, зупинку та складання постанови. На підставі цього просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Оскільки позивач ти відповідач надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, та в судове засідання не прибули сторони, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод та її розгляд здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.9 ст. 205 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 8.7.3 е ПДР визначено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Судом встановлено, що 22 січня 2018 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА №271388 від 22.01.2018 року, винесеною інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі рядовим поліції ОСОБА_2, було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, зокрема за те, що він 22 січня 2018 року о 18.12 год. в місті Маріуполі по проспекту Карпова, 16, керуючи транспортним засобом УАЗ 3163-205, держ.№ АН1482КЕ, проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив вимоги п.8.7.3. е ПДР України, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом встановлено, що поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої ОСОБА_3 Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395.

Згідно з пунктом 2 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Згідно з пунктом 9, 10 зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом були вивчені та переглянути надані відповідачем відеозаписи з відеокамери, закріпленої на форменому одязі працівника поліції, з якої вбачається як транспортний засіб позивача рухається по проспекту Карпова та проїжджає перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору. Після цього працівники поліції на службовому автомобілі, увімкнувши проблискові маячки, прослідували за транспортним засобом позивача та одразу його зупинили. Повідомили водію про порушення ним правил дорожнього руху, яке полягало у проїзді перехрестя на червоний сигнал світлофору, на що ОСОБА_1 пояснив, що проїхав на жовтий сигнал, оскільки не зміг зупинитися через поганий стан дороги та погодні умови. Позичав висловив працівникам поліції власні заперечення та незгоду із предявленим правопорушенням, наказав складати постанову. Потім працівник поліції розяснив водію права, передбачені статтею 268 КУпАП та 63 Конституції України, та запитав чи не має клопотань або заяв під час розгляду справи. Будь-яких заяв від позивача не надійшло та працівник поліції направився до службового автомобіля виносити постанову. Повернувшись із складеною постановою, її текст, порядок оплати штрафу та оскарження рішення було оголошено працівником поліції та копію постанови вручено ОСОБА_1

Суд відхиляє доводи позивача про дотримання ним правил дорожнього руху, оскільки факт навмисного та свідомого порушення позивачем правил дорожнього руху та проїзд на червоний сигнал світлофору без зміни швидкості руху чітко зафіксований на представленому відповідачем відеозаписі. Таким чином у справі про адміністративне правопорушення у відповідача були достатні підстави та докази для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. З урахуванням зазначеного відповідачем цілком обґрунтовано та законно було прийнято рішення про порушення водієм правил дорожнього руху та винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Стосовно доводів позивача про порушення працівником поліції порядку складання постанови, тобто складення постанови на місці вчинення правопорушення, без складання протоколу, без надання можливості заявити пояснення, клопотання та зауваження, суд відзначає наступне.

Згідно Закону України «Про національну поліцію» до повноважень національної поліції відповідно до покладених на неї обов'язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.

Статтею 213 КУпАП, визначено, що органи національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 222 КУпАП органи національної поліції розглядають справи, в тому числі, про адміністративне правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (частини друга статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З прийняттям Закону України «Про національну поліцію» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року законодавцем було внесено зміни до статті 258 КУпАП та викладено її в наступній редакції, яка діє на даний час: «Протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, внаслідок прийняття в липні 2015 року відповідних змін до діючого законодавства суттєво змінилися положення статті 258 КУпАП, які чітко встановили право уповноваженим працівникам Національної поліції не складати протокол при вчиненні адміністративного правопорушення, розгляд яких віднесено до їх компетенції, а також право на винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення саме на місці їх вчинення (ч.4 ст. 258 КУпАП).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення не звільняє працівника поліції від дотримання загальної процедури проведення такого розгляду, передбаченої статтями 278, 279 КУпАП, із можливістю реалізації прав особи (ст.268 КУпАП), що притягається до адміністративної відповідальності. Проте у зв'язку із обмеженим часом при розгляді справи поліцейським за місцем вчинення правопорушення реалізація певних прав особою, що притягається до адміністративної відповідальності, та здійснення деяких елементів порядку мають певні відмінності і підлягають скороченню у часі.

Зокрема стаття 278 КУпАП визначає ряд питань, які вирішує посадова особа при підготовці справи до розгляду, а саме: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

При підготовці справи до розгляду, такі питання як: витребування додаткових матеріалів та розгляд клопотань особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, надання нею доказів, допит свідків або користування правовою допомогою адвоката повинні вирішуватися за їх наявності одразу на місці вчинення правопорушення. Відкладення даних питань на інший день або час не передбачено діючим законодавством.

Щодо реалізації прав, якими наділений позивач згідно статті 268 КУпАП, то за даною нормою позивач має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Всі наведені вище права, якими наділений позивач, в тому числі право подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою мають бути реалізовані особою одразу на місці вчинення правопорушення без намагання затягнути процес розгляду справи шляхом відтермінування або перенесення на інший день та без впливу на можливість працівником поліції прийняти постанову на місці вчинення правопорушення.

Позивачем не представлено належних доказів в обґрунтування обмеження реалізації ним прав, закріплених статтею 268 КУпАП. Напроти, із переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що позивач був присутній на місці складання постанови, був повідомлений про її складання, йому були розяснені процесуальні права, протягом всього часу спілкування із інспектором поліції ним висловлювались свої заперечення та доводи по суті вчиненого правопорушення, але працівник поліції не взяв їх до уваги, що свідчить про можливість реалізації своїх прав та суб'єктивне рішення відповідача, як посадової особи, що приймає рішення у справі. При цьому будь-яких клопотань щодо надання додаткових пояснень або зауважень, представлення додаткових доказів, необхідності допиту свідків або представлення часу для прибуття адвоката позивач не заявляв, що зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського. Отже будь-яких порушень процесуальних прав, про які в позові вказує ОСОБА_1, судом не встановлено.

Стосовно доводів позивача про порушення відповідачем ОСОБА_3 Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, а саме пункту 3.5. через переривання відеозапису, а також пункту 5.2. через відсутність дозволу керівництва патрульної поліції на представлення працівнику поліції відеозапису з нагрудної камери, суд відзначає наступне.

Пунктом 3.3. ОСОБА_3 Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100 встановлено, що нагрудна відеокамера повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись в режимі відео зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при арешті або затриманні особи, при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

В пункті 3.5. зазначається, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Відповідно до пункту 5.2. вказаного наказу відеозаписи з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції надаються працівникам управлінь патрульної поліції у містах з метою виконання ними їх функціональних обовязків за погодженням з начальником Департаменту патрульної поліції або начальниками управлінь патрульної поліції у містах.

Проаналізувавши вказані положення та представлені докази, зокрема відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, суд приходить до висновку, що зазначеними нормами встановлено обовязок працівника поліції під час спілкування або іншому безпосередньому контакті із особою проводити безперервний відеозапис. Також надано можливість працівникам поліції отримувати відеозапис з нагрудної камери за погодженням начальника управління.

Представлений відповідачем відеозапис за своїм змістом та порядком запису відповідає вказаним положенням, оскільки всі спілкування із ОСОБА_1 були безперервно записані, а відключення відеозапису в момент самостійного складання постанови в автомобілі працівника поліції відбулось після припинення спілкування із особою, що не забороняється вказаною інструкцією. Щодо отримання дозволу від начальника управління на використання працівником поліції відеозапису, то в даному випадку відеозапис до справи був направлений представником управління поліції, який діє від імені та за дорученням керівника. Наявність такого дозволу з боку керівника в такому випадку презюмується, а тому заборон для його використання як належного та допустимого доказу судом не встановлено.

У звязку із цим порушень з боку працівника поліції встановлено не було.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин судом не встановлено будь-яких порушень з боку відповідача, а його дії при розгляді справи про адміністративне правопорушення та складані постанови щодо ОСОБА_1 відповідають діючому законодавству, та у зв'язку із цим підстав для скасування прийнятої постанови не має.

Керуючись статтями 2,9,242-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Д. В. Кузнецов