Справа № 820/1407/18
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 березня 2018 р. № 820/1407/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (далі - відповідач, Чугуївське ОУПФУ Харківської області), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 27.09.2017р. (вих. № 9599-02/23), яким ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту третього розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування";

- зобов'язати Чугуївське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області призначити ОСОБА_1 з 20.09.2017 року дострокову пенсію за віком відповідно пункту третього розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести з вказаної дати відповідні виплати.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 20.09.2017 року вона звернулась до Чугуївського ОУПФУ Харківської області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п.3 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», надавши при цьому усі необхідні документи. Повторно звернулась з заявою у грудні 2017 року та отримала лист № 242-1/1 від 11.12.2017 року, з якого стало відомо, що рішенням від 27.09.2017 року в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до п.3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відмовлено у зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів про те що її померлий чоловік ОСОБА_2 був військовослужбовцем в період направлення на спеціальні збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. З зазначеним рішення не погодилась та звернулась до суду.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження разом з інформацією про процесуальні права та обов'язки була надіслана відповідачу та отримана повноважною особою відповідача 13.03.2018 року (а.с.37).

Відповідач, у встановлений судом строк, надав відзив на позовну заяву. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідно до пункту третього розділу XV «Прикінцеві положення» Закону військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, що стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби (службових обов'язків), або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов'язку, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний , шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов'язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов'язків військової служби (службових обов'язків), захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов'язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.

Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу», зокрема частиною дев'ятою статті 1 визначено, що військовослужбовцями є особи, які проходять військову службу, а військовозобов'язаними - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави і (відповідно до ст.29) можуть бути - призвані на збори, але в цей час не набувають статусу військовослужбовців, а залишаються військовозобов'язаними.

Згідно документів, які були подані для призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту третього розділу XV „Прикінцеві положення" Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», померлий чоловік ОСОБА_2 був направлений на спеціальні збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, тобто військову службу не проходив, був військовозобов'язаним, а не військовослужбовцем.

Таким чином, у позивача, на думку пенсійного органу, відсутнє право на призначення дострокової пенсії за віком як вдові військовослужбовця відповідно до пункту третього розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою від 20 березня 2018 року в задоволенні клопотання представника Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про розгляд справи у судовому засіданні по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено в повному обсязі (а.с.43-44).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Так, з огляду на те, що згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України передбачено, що даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи положення ч. 11 ст. 126 КАС, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Суд, вивчивши доводи позову та відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 15.07.2014 року у м. Чугуїв, Харківської області помер ОСОБА_2, згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.24).

Родинні відносини між померлим ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 підтверджуються копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-НОМЕР_3 (а.с.17).

Відповідно до копій довідки від 12.11.2014 №136, виданого Харківською обласною державною адміністрацією та посвідчення, виданого Чугуївським міськвиконкомом Харківської області, позивач є дружиною померлого громадянина ОСОБА_2 із числа ліквідаторів першої категорії, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою (а.с.27, 28).

Експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 12.09.2014 № 7106 встановлено, що захворювання, яке привело до смерті ОСОБА_2 пов'язане з виконанням обов'язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.26).

Факт того, що ОСОБА_2 був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1989 році, підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_4, виданого Харківською обласною державною адміністрацією 14.07.1997 року (а.с.19).

З копії військового квитка ОСОБА_2 серії НОМЕР_5, виданого Чугуївським РВК Харківської області 03.05.1979 року, наявний запис про те, що він з 06.05.1986 р. по 24.05.1986 р. приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отримав дозу опромінення (а.с.21-22).

Згідно довідки Чугуївського ОРВК від 14.11.2017 року ОСОБА_2 був направлений на спеціальні на збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які проходив з 30.04.1986 по 27.05.1986 року (а.с.17).

ОСОБА_2 на підставі огляду МСЕК встановлена друга група інвалідності у зв'язку з захворюванням пов'язаним з виконанням обов'язку з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.18).

У експертному висновку Харківської міжвідомчої експертної комісії від 24.05.2012 року №13365 вказано діагноз: злоякісне новоутворення шлунку, T3N1M0. Стан після комбінованого лікування та висновок: захворювання пов'язане з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.55).

Після смерті ОСОБА_2 його дружина ОСОБА_1 звернулась до Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області із заявою про призначення їй дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 абзацу 6 розділу XV Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", однак своїм рішенням від 27.09.2017 року №9599-02/23 Чугуївське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області відмовило заявниці в призначенні пенсії (а.с.16).

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо відмови у призначенні додаткової пенсії за віком відповідно до пункту 3 абзацу 6 розділу XV Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), суд виходить з наступного.

Абзацом 6 пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, що стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби (службових обов'язків), або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов'язку, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов'язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов'язків військової служби (службових обов'язків), захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов'язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.

За правилами статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон - № 796-XII) учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

При цьому згідно з приміткою до цієї статті до військовослужбовців належать, зокрема, військовозобов'язані, призвані на військові збори.

У період перебування ОСОБА_2 на військових зборах діяв Закон СРСР від 12 липня 1967 року № 1950-VII «Про загальний військовий обов'язок».

Відповідно до статей 5,6 цього Закону (зі змінами, внесеними Указом Президії Верховної Ради СРСР від 17 грудня 1980 року № 3535-Х) військова служба складається з дійсної військової служби та служби в запасі Збройних Сил СРСР. Громадяни, які перебувають на дійсній військовій службі, іменуються військовослужбовцями, а ті, що перебувають у запасі, - військовозобов'язаними.

За правилами статей 7-9 цього Закону військовослужбовці і військовозобов'язані приймають військову присягу на вірність своєму народові, поділяються на солдатів, матросів, сержантів, старшин, прапорщиків, мічманів і офіцерський склад та кожному присвоюється відповідне військове звання.

Військовослужбовці і призвані на військові збори військовозобов'язані користуються всією повнотою соціально-економічних, політичних та особистих прав і свобод і несуть усі обов'язки громадян СРСР, передбачені Конституцією СРСР.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв'язку з виконанням ними конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов'язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон - № 2232-XII).

Відповідно до ч. 9 ст. 1 цього Закону щодо військового обов'язку громадяни України поділяються, зокрема, на такі категорії: військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов'язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

За правилами ч. 1 ст. 16 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1934-XII «Про Збройні Сили України», держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, резервістів, які виконують обов'язки служби у військовому резерві, та військовозобов'язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також членів сімей військовослужбовців, резервістів та військовозобов'язаних, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час виконання службових обов'язків або постраждали у полоні в ході бойових дій (війни), в умовах надзвичайного стану чи під час виконання службових обов'язків за межами України в порядку військового співробітництва або у складі національного контингенту чи національного персоналу у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.

Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, поширюється також на військовозобов'язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей (підпункт 3 пункту 1статті 3 цього Закону).

Системний аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що громадяни із числа військовозобов'язаних, які проходять збори (навчальні, перевірочні, спеціальні), у цей період вважаються такими, що проходять військову службу та користуються гарантіями держави на рівні із іншими військовослужбовцями.

Зазначене вище кореспондується зі ст. 10 Закону № 796-ХІІ, згідно з якою до військовослужбовців належать, зокрема, військовозобов'язані, призвані на військові збори.

Можливість отримання пільги, передбаченої абзацом 6 пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, зокрема, для дружини, якщо вона не взяла повторний шлюб, військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, законодавець не пов'язує з видом військової служби, тривалістю її проходження, військовим званням та посадою, а також часом, що сплинув після звільнення особи з військової служби.

У справі, яка розглядається, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 досягла 50 років, має не менше 20 років страхового стажу, а її чоловік - військовозобов'язаний, який був призваний на військові збори та помер внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до положень, закріплених частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним рішення.

Враховуючи викладене, рішення Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 27 вересня 2017 №9599-02/23 про відмову в призначенні пенсії позивачу, порушує її права та не ґрунтується на правильному застосуванні норм права, а тому позовну заяву ОСОБА_1 слід задовольнити.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 27.09.2017р. вих. № 9599-02/23, яким ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту третього розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України " Про Загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зобов'язати Чугуївське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області призначити ОСОБА_1 з 20.09.2017 року дострокову пенсію за віком відповідно пункту третього розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести з вказаної дати відповідні виплати.

Стягнути з Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (вул. Леонова, буд. 4-а, м. Чугуїв, Харківська область, 63503, код за ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 63501, номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_1) у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 27 березня 2018 року.

Суддя Бадюков Ю.В.