Справа № 802/597/18-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 березня 2018 р. Справа № 802/597/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови

в с т а н о в и в :

19.02.2018 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови.

Зазначали, що 29.01.2018 року головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду. Вказана постанова надійшла на адресу Фонду гарантування 08.02.2018 року.

На переконання позивача, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 55653221 від 29.01.2018 р. винесена з порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», не відповідає резолютивній частині постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 01.11.2017 р. у справі № 802/1526/17-а, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 14.03.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку статті 287 КАС України.

В судове засідання сторони не з'явились, належним чином були повідомленні про час, місце та дату розгляду справи, що, відповідно до частини 3 статті 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши надані докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 грудня 2017 року Вінницький окружний адміністративний суд видав виконавчий лист № 802/1526/17 про зобовязання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Банк Михайлівський» в сумі 70 000 грн. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

29 січня 2018 року головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1, на підставі вказаного виконавчого документу, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55653221, якою зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «ОСОБА_3 в сумі 70 000 грн. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; стягнути з боржника виконавчий збір 14892 грн. та витрати в розмірі 240 грн.

Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо обґрунтованості позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина 1 статті 18 Закону № 1404-VIII визначає, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Стаття 4 цього Закону визначає вимоги до виконавчого документу.

Так, відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк предявлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів звязку та адреси електронної пошти.

Відповідно до пункту 6 частини 4 цієї статті визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

З матеріалів справи встановлено, що виконавчий лист відповідає щодо його форми та змісту вимогам встановленим статтею 4 Закону № 1404-VIII, а тому у державного виконавця підстав для його повернення стягувачу не існувало. Крім того, слід зазначити, що на державного виконавця не покладено обов'язку по заповненню та перевірці даних виконавчого документу, оскільки в даному випадку, першоджерелом походження виконавчого документу є матеріали адміністративної справи № 802/1526/17, що перебуває у розпорядженні Вінницького окружного адміністративного суду.

Окремо слід вказати на помилковість суджень позивача щодо зазначення у виконавчому документі коду ЄДРПОУ Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який не зазначений як боржник (відповідач по справі).

Відповідно до пункту 17 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноважена особа є працівником Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Тому, помилки у зазначенні реквізитів Уповноваженої особи щодо її коду та адреси, що належать Фонду гарантування не існує.

Щодо порушення державним виконавцем строків направлення постанови про відкриття виконавчого провадження, слід вказати наступне.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2018 року, супровідним листом датованим цією ж датою, згідно конверта про поштове відправлення направлено Фонду гарантування лише 06.02.2018 року, та отримано останнім 08.02.2018 року.

Проте, суд зазначає, що хоча державним виконавцем і було порушено прядок направлення постанови про відкриття виконавчого провадження, проте така підстава не може лягти в основу скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки відповідно до статті 13 Закону № 1404-VIII передбачено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.3 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, оскаржувана постанова державного виконавця є такою, що прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Відповідно до статті 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Повний текст судового рішення складено 26.03.2018р.

Суддя Дончик Віталій Володимирович