Справа № 826/13449/16
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 березня 2018 року

Київ

справа №826/13449/16

адміністративне провадження №К/9901/25902/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Хохуляка В.В., перевіривши касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 у справі №826/13449/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.10.2017, у задоволені позовних вимог - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.10.2017 скасовано та прийнято нове рішення про часткове задоволення позову.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві 20.02.2018 звернулася з касаційною скаргою до Верхового Суду та заявою про поновлення строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 01.03.2018 касаційну скаргу було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 332 КАС України у зв'язку з тим, що наведені відповідачем у заяві про поновлення строку касаційного оскарження підстави визнані судом неповажними, а заяву - необґрунтованою, та статті 330 Кодексу, оскільки до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору у визначеному законом порядку та розмірі, та надано заявнику строк на усунення недоліків терміном у десять днів з моменту отримання копії даної ухвали.

Вказану ухвалу Верховного Суду було вручено представнику відповідача 07.03.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №203.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху відповідачем, в межах відведеного судом строку, на адресу суду направлено клопотання про усунення недоліків касаційної скарги в якому, крім іншого, відповідачем порушено питання про відстрочення сплати судового збору та/або продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги у даній справі.

При цьому, вказане клопотання мотивовано неможливістю усунути недоліки касаційної скарги, зокрема, в частині надання документа про сплату судового збору у визначений судом строк, у зв'язку з труднощами та тривалістю процедури фінансування Державної фіскальної служби та її територіальних підрозділів. Також, відповідач зазначає, що рахунки заявника, з яких сплачується судовий збір, заблоковано та призупинено проведення платежів за платіжними дорученнями Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві за всіма кодами програмної класифікації, крім захищених видатків, до проведення безспірного списання коштів.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981№ R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VІ.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України, які кореспондуються з приписами частини першої та другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI єдиною підставою для зменшення розміру належних для оплати судових витрат, звільнення від їх оплати, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи.

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

На підтвердження фактів, викладених у вказаному клопотанні, заявником надано копію довідки Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 14.03.2018 про проведення безспірного списання та залишок невикористаних коштів відповідача.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що дані докази є неналежними для задоволення вказаного клопотання, оскільки податковим органом не надано жодних доказів на підтвердження вчинення будь-яких дій з метою отримання суми грошових коштів необхідної для сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі, наприклад, звернення до вищестоящого органу фіскальної служби або органу казначейської служби з обґрунтуванням необхідності касаційного оскарження судових рішень у справі №826/13449/16 та отримання відповідного фінансування.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, які утримуються за рахунок Державного бюджету України, та мають право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Податковим органом не надано жодних доказів які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору у даній справі фінансування з Державного бюджету України.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, не є підставою для звільнення (відстрочення/розстрочення) від такої сплати.

Також, суд зазначає, що у заявника було достатньо часу для сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі, а тому наведенні податковим органом у клопотанні обставини, не можуть бути підставою для систематичного продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги та зловживання процесуальними правами.

Таким чином, клопотання Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про відстрочення сплати судового збору та/або продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

На момент постановлення Верховним Судом даної ухвали, на адресу суду від заявника касаційної скарги не надходив документ про сплату судового збору у визначеному законом розмірі.

Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За змістом частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладене, Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві не виконано вимоги ухвали щодо надання документа про сплату судового збору, у зв'язку з чим касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись статтями 169, 248, 332, 355, 359 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про відстрочення сплати судового збору та/або про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги у справі №826/13449/16.

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 у справі №826/13449/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення - повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду В.В. Хохуляк