Справа № 363/4570/17
Суддя: Баличева М. Б.
Дата ухвалення: 2018-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

"30" березня 2018 р. Справа № 363/4570/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2018 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого - судді Баличевої М.Б., при секретарі Кашоїди М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Головного управління поліції у Київській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора патрульної поліції Головного управління поліції у Київській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить скасувати постанову серії АР № 436966 від 14.11.2017 року про порушення п. 31.4.3.в ПДР України, винесену інспектором Баліцьким О.П. за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.; провадженні по адміністративній справі відносно нього в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП закрити; визнати дії інспектора патрульної поліції Головного управління поліції у Київській області ОСОБА_2 незаконними та такими, що порушують норми Конституції України і Законів України, накази МВС України та підлягають службовому розслідуванню відповідними працівниками Головного управління поліції у Київській області; направити копію ухвали суду до Головного управління поліції у Київській області, для реєстрації та проведення службового розслідування незаконних дій інспектора Баліцького О.П.; зобовязати відповідних працівників Головного управління поліції у Київській області надати відповідь суду та позивачу про результати проведення службового розслідування, для забезпечення всебічного проведення службового розслідування та не уможливити приховання незаконних дій інспектора зацікавленими особами, якими являються його безпосередні керівники, у строки передбачені «Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України», що становить 1 місяць.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14.11.2017 року на автомобілі НОМЕР_1, він рухався за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Київська, буд. 4,де його наздогнав автомобіль патрульної поліції подаючи сигнал зупинки. Після зупинки транспортного засобу, співробітник поліції інспектор Баліцький О.П. пояснив йому причину зупинки , що він нібито керував автомобілем в якому не працювала ліва фара в режимі ближнього світла і нічну пору доби, чим порушив вимоги п. 31.4.3. в ПДР України. На підставі свого ствердження співробітник поліції інспектор Баліцький О.П. відразу виніс постанову серія АР № 436966 про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 340 грн. З вказаною постановою він не згодний, оскільки ПДР України він не порушував. Вважає, що дії інспектора Баліцького О.П. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП є протиправними, оскільки постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складання, є незаконною, а тому підлягає скасуванню. Оскаржувана постанова складалася інспектором Баліцьким О.П. без врахування моїх зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки, доказів правопорушення надано не було, свідків не опитано, тобто факт порушення оснований на припущеннях, що є порушенням закону, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач інспектор патрульної поліції Головного управління поліції у Київській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 436966 від 14 листопада 2017 року до позивача було застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за порушення п. 31.4.3.в ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Згідно пункту 31.4.3.в ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання - зовнішні світлові прилади: не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Відповідно до ч. 1 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, регулюється положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), ЗУ «Про Національну поліцію», Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. №1395 (далі - Інструкція), та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 258 КУпАП передбачені випадки, коли протокол не складається. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч.2 ст.258 КУпАП). Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 5 ст. 258 КУпАП).

Аналіз змісту ст. 258 КУпАП свідчить, що закон не передбачає обовязкового складання протоколу про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, навіть у випадках коли особа оспорює порушення та накладене стягнення. В такому випадку відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП розгляд справи здійснюється уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення і за наслідками розгляду виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ч. 1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом із цим, відповідачем та представником Департаменту патрульної поліції не було надано жодного доказу ні позивачу на його вимогу при прийнятті оскаржуваної постанови, ні суду щодо правомірності винесеної постанови серії АР № 436966 від 14 листопада 2017 року.

Тобто, відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин /фактів/, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Як зазначив позивач в адміністративному позові, що він під час винесення оскаржуваної ним постанови заперечував, що ним було вчинено адміністративне правопорушення, інспектором не було надано жодних фото або відео доказів, які підтверджували факт порушення позивачем ПДР України, пояснення у ОСОБА_1 не відбиралися, свідки, які б підтверджували факт порушення ПДР України також відсутні.

У відповідності до п.п. 4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України). Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Так інспектором Баліцьким О.П. не було повно і всебічно зясовано обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Так, з оскаржуваної постанови серії АР № 436966 від 14 листопада 2017 року, винесеної інспектором патрульної поліції Головного управління поліції у Київській області ОСОБА_2 вбачається, що вграфі «до постанови додаються» - додаткових доказів, зазначено не було, тобто на час винесення вказаної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП у інспектора Баліцького В.В. були відсутні будь-які докази фото/відео матеріали, пояснення свідків, та інші докази про вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення, які також не було надано до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 77 КАС України, суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, оскільки інспектор Баліцький О.П. в судове засідання взагалі не зявився, в супереч вимогам ст. 72 КАС України, не надав доказів, на підтвердження правомірності винесеного ним рішення (постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на спростування тверджень позивача, а тому постанова серії АР № 436966 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КупАП є незаконною та підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі.

Щодо вимог позивача про визнання дій інспектора патрульної поліції Головного управління поліції у Київській області ОСОБА_2 незаконними та такими, що порушують норми Конституції України і Законів України, накази МВС України та підлягають службовому розслідуванню відповідними працівниками Головного управління поліції у Київській області; направити копію ухвали суду до Головного управління поліції у Київській області, для реєстрації та проведення службового розслідування незаконних дій інспектора Баліцького О.П.; зобовязати відповідних працівників Головного управління поліції у Київській області надати відповідь суду та позивачу про результати проведення службового розслідування, для забезпечення всебічного проведення службового розслідування та не уможливити приховання незаконних дій інспектора зацікавленими особами, якими являються його безпосередні керівники, у строки передбачені «Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України», що становить 1 місяць суд зазначає наступне.

Так, з наведених вище правових норм, зокрема положень ст. 258 КУпАП, вбачається, що безпосередньо складання постанови про адміністративне правопорушення є повноваженням посадових осіб органів Національної поліції, які в даному випадку й були реалізовані відповідачем при винесенні спірної постанови про адміністративне правопорушення від 14.11.2017 р. серії АР № 436966, а тому достатніх та необхідних правових підстав для визнання таких дій незаконними у даному випадку немає.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у своєму адміністративному позові ОСОБА_1, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги через протиправність спірних дій відповідача та прийнятої ним постанови, зокрема просив суд визнати такі дії незаконними, що не відповідає способу захисту порушеного права особи, регламентованому статтею 245 КАС України, яка передбачає повноваження суду при вирішенні справи.

Також суд зазначає, що у відповідності до ст.ст. 247, 284 КУпАП вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення належить до дискреційних повноважень того органу, яким було порушено таку справу.

Водночас, у Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_3 11.03.1980 р. на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на це, суд вважає, що вищезазначені позовні вимоги є передчасними і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 5, 6,7,8,9,72,73,77,79,243-246,251,255, 286 КАС України, ст. 55 Конституції України, ст. ст. 251, 258, 280, 283 КУпАП, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Головного управління поліції у Київській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора патрульної поліції Головного управління поліції у Київській області ОСОБА_2серії АР № 436966 від 14.11.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

В задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резулятивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий М.Б. Баличева