Справа № 335/14262/17
Суддя: Шалагінова А. В.
Дата ухвалення: 2018-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2018 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Шалагінової А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону № 4 ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Запоріжжі ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції, про визнання дій неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення АР № 638055 від 10 листопада 2017 р.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського роти № 1 батальйону № 4 ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Запоріжжі ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення АР № 638055 від 10.11.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) у звязку із допущенням ним порушення п.п. 2.6, 11.2, 11.5 Правил дорожнього руху України. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, та жодного доказу провини у скоєнні правопорушень, вказаних в постанові, Постанова не відповідає вимогам закону. З наведених підстав просив задовольнити позов, визнати дії відповідача неправомірними та скасувати вищезазначену постанову відповідача.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2017 відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

Через канцелярію суду від позивача та представника позивача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідач та представник третьої особи у судове засідання повторно не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, причини неявки суду не повідомили.

15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII, згідно з яким КАС України викладено у новій редакції.

Підпунктом 10 п. 1 Перехідних положень КАС України установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, зокрема справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205, ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження, та фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої постанови, з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Частиною 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 638055 від 10.11.2017, прийнятої відповідачем, 10.11.2017 о 03:00 год. позивач, керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», державний номер НОМЕР_1, рухався по автодорозі Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя в районі 475 км при підїзді до стаціонарного посту поліції, приблизно за 100 метрів, перестроївся у лівий ряд, чим порушив п. 11.2, п. 11.5 ПДР України за що передбачено відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

Відповідно до п. 11.2 та 11.5 Правил дорожнього руху України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

На дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Отже, водію нерейкового транспортного засобу у разі виконання випередження, обїзду або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом дозволяється на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку рухатись на лівому краю проїзної частини.

Як вказав позивач у позові, він перестроївся у лівий ряд, тому що по правому ряду їхав велосипедист, далі безпосередньо перед блокпостом на правій смузі стояла бетонна плита зі знаком «Стоп-контроль», дорожнє покриття пошкоджене, а також після проїзду блокпосту позивачу потрібно було по кільцю повертати ліворуч, а вказаний маневр необхідно робити тільки з лівої полоси. На блокпосту ОСОБА_1 зупинив співробітник поліції ОСОБА_3 та повідомив, що позивач повинен був їхати по правій смузі при зміні напрямку рух по кільцю, та на пояснення ОСОБА_1 відповідач не відреагував.

Відповідач не спростував ці доводи і доказів порушення суду не надав.

Крім цього, в адміністративному позові позивач зазначив, що після предявлення відповідачу всіх необхідних документів на право керування, інспектор поліції виловив вимогу предявити поліс страхування цивільно-правової відповідальності, на що позивач вказав на талон страхування під лобовим склом, який був оформлений на вказаний автомобіль попереднім власником. Однак, відповідача це не переконало, та не дочекавшись, коли ОСОБА_1 знайде поліс, виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення п. 9.2 та 2.1 ПДР за скоєння правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до пп. ґ п. 2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Суд зауважує, що з наданої позивачем копії спірної постанови не вбачається порушень ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки копія неналежної якості.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2017 у відповідача витребовувались матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Однак, до теперішнього часу цих матеріалів суду не надано.

Таким чином, відповідач не виконав свого процесуального обовязку з доказування правомірності прийнятого ним рішення, не надав суду відзив (заперечення) на позов, і не зазначив будь-яких поважних причин неможливості його подання, що розцінюється судом як визнання позову відповідачем в порядку ч. 4 ст. 159 КАС України.

Крім того, стосовно порушення позивачем п. 2.1 ПДР України, то суд зазначає, що відповідно до пп. «а» п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Отже, оскільки відповідач не довів правомірність своїх дій, а з нерозбірливого тексту постанови суд не може пересвідчитися у підставах притягнення позивача до відповідальності за порушення ПДР України, то і підстав для перевірки страхового поліса у відповідача не було.

При цьому, з копії спірної постанови не вбачається, чи містить вона розяснення щодо порядку її оскарження.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд, зважаючи на неповноту розгляду справи про адміністративне правопорушення та невірне встановлення фактичних обставин справи у постанові, дійшов висновку, що вищезазначена постанова відповідача підлягає скасуванню із надсиланням справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд до ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Запоріжжі відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними при винесенні спірної постанови задоволенню не підлягають, оскільки згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. За змістом цієї норми, предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обовязків, встановлені законом умови їх реалізації. Юридичне значення в межах спірних правовідносин для позивача має постанова від 10.11.2017 серії АР № 638055, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності, а не дії відповідача щодо її винесення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 7379, 159, 205, 211, 217, 227228, 241246, 250, 255, 286, пп. 10 п. 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 638055 від 10 листопада 2017 р., прийняту поліцейським № 1 роти № 4 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Запоріжжі Проником Дмитром Івановичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення надіслати на новий розгляд до ОСОБА_2 патрульної поліції у м Запоріжжя Департаменту патрульної поліції.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Шалагінова