Справа № 818/801/18
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2018 р. Справа № 818/801/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Савицької Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Веріч А.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Дубовик О.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/801/18 за позовом ОСОБА_1 до Північно - Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Північно - Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, в якій просить:

- визнати протиправною відмову Північно - Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції у виплаті одноразової грошової допомоги за час служби в органах внутрішніх справ;

- зобов'язати Північно - Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції сплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу за 11 повних календарних років вислуги.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач листом за № 22-186-18/п-62 від 13.02.2018 відмовив йому у виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби за період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Підставою для відмови у виплаті грошової допомоги вказано те, що позивач при попередньому звільненні з органів внутрішніх справ набув право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв'язку з чим, вислуга років для виплати грошової допомоги при звільненні з уповноважених органів з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції була визначена у відповідності зі статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393, без урахування періоду служби в органах внутрішніх справ.

Позивач вважає таку відмову у виплаті грошової допомоги протиправною, оскільки під час попереднього звільнення він не набув права на відповідну виплату.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 14.03.2018 відкрито провадження по справі і справу призначено до розгляду на 27.03.2018 на 11:30 год.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з вищевикладених підстав.

Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позову, у судовому засіданні позицію обґрунтовувала тим, що пунктом «б» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції від 20.06.2007) було визначено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту. У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 при попередньому звільненні з органів внутрішніх справ мав право на пенсійне забезпечення згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому і набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні. Вважає, що з вимогою про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги за 11 повних календарних років вислуги він має звертатися саме до управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, а підстави для задоволення позову до Північно - Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції - відсутні.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву, відповідач також вказував на те, що позивач при попередніх звільненнях набув право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, оскільки відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вказане право мають особи, які мають право на пенсію за цим Законом. У зв'язку з чим відповідач зазначає, що позивач на час звільнення з попереднього місця служби мав право на пенсію за цим законом в майбутньому при досягненні відповідного стажу служби.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 22.09.2017 майор внутрішньої служби ОСОБА_3, начальник Тростянецького районного сектору з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, наказом Північно- Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції № 250/ОС-17 звільнений зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням).

27.10.2017, на підставі Постанови медичної військово-лікарської комісії ДУ «Територіальне медичне об'єднання МВС України по Сумській області» від 25.10.2017 №5 наказом Північно-Східною міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань га пробації Міністерства юстиції № 293/ОС-17 частково замінено пункт наказу у частині звільнення: відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнити зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за пунктом 2 частини 1 статті 7 (через хворобу) (а.с.10).

Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні складала 20 років, 09 місяців, 26 днів; у пільговому обчисленні - 27 років, 05 місяців, 13 днів; для нарахування вихідної допомоги - 08 років, 10 місяців, 17 днів.

Також встановлено, що з 11.04.1997 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ і був звільнений з них 07.09.2007 за сімейними обставинами. В Державній кримінально-виконавчій службі України України ОСОБА_1 проходив службу з 05.11.2008 по 22.09.2017. Вказані обставини сторонами під час розгляду справи не заперечувалися.

Відповідно до розрахунку грошової допомоги при звільненні, позивачу при звільненні зі служби з посади начальника Тростянецького районного сектору з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції нарахована та виплачена одноразова грошова допомога за 3 календарних роки служби за 8 повних календарних років вислуги.

Відповідач при визначенні стажу та розміру одноразової грошової допомоги при звільненні врахував виключно 8 років служби позивача саме у відповідача. Відмовляючи позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні за 11 років, відповідач посилався на ч.6 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відповідно до якої, особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Відповідач зазначає, що незважаючи на листи надані позивачем з передостаннього місця роботи в яких зазначено, що позивач на час звільнення зі служби в органах внутрішніх справ (07.09.2007) не набував права на отримання одноразової грошової допомоги, а тому вона не нараховувалась і не виплачувалась, вказані виплати позивач має право отримати за попереднім місцем служби.

Задовольняючи позов, суд виходить з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Так, на час звільнення позивача з органів внутрішніх справ, а саме 07.09.2007, ч.2 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» діяла в наступній редакції: особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до ст. 12 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, що діяла на час звільнення позивача із органів внутрішніх справ) пенсія за вислугу років призначається:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1 2 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1 2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Особам, які є інвалідами війни, пенсія на визначених у цьому пункті умовах призначається незалежно від віку;

в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом при досягненні 45-річного віку і за наявності в них вислуги 15 років, які звільняються з військової служби відповідно до Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв'язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей".

Як встановлено у судовому засіданні станом на 07.09.2007 (звільнення з ОВС) позивач не набув права на призначення та отримання пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», про що не заперечувала представник відповідача у судовому засіданні. Будь які зауваження щодо обчислення вислуги років позивача у представника відповідача також були відсутні.

Доводи відповідача, що ч.2 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не пов'язує право отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з правом призначення та отримання пенсії відповідно вказаного закону не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Окрім того, відповідач в своїх запереченнях послався на постанову КМУ від 17 липня 1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» в п.п.2 п.10 ч.2, якої зазначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Суд зазначає, що вказана постанова прийнята відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" і Постанови Верховної Ради України про порядок введення в дію цього Закону Кабінет Міністрів України, а тому дана постанова, як підзаконний нормативно-правовий акт не може суперечити самому закону.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За встановлених під час розгляду обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Згідно квитанції позивачем сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн. (а.с.4), а тому зазначена сума підлягає стягненню на його користь з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань останнього.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 42700, код НОМЕР_1) до Північно - Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (вул. Нетіченська, 14, м. Харків, 61010, ) про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Північно - Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги за час служби в органах внутрішніх справ.

Зобов'язати Північно - Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу за 11 повних календарних років вислуги.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Північно - Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, за рахунок його бюджетних асигнувань, 704, 80 грн (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 29.03.2018.

Суддя Н.В. Савицька