Справа № П/811/1338/17
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 березня 2018 року справа № П/811/1338/17
головуючий суддя І інстанції - Хилько Л.І.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року у справі № П/811/1338/17 за адміністративним позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області до Управління Держпраці у Кіровоградській області, третя особа - ОСОБА_1 про скасування уточнення до інформаційної довідки,

ВСТАНОВИВ:

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Управління Держпраці у Кіровоградській області (далі - відповідач), в якому просило визнати недійсним і скасувати уточнення до інформаційної довідки від 03.04.2017 року № 01-22-03/1400-17.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано недійсним та скасовано уточнення до інформаційної довідки від 03.04.2017 року № 01-22-03/1400-17.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач в силу приписів чинного законодавства позбавлений права оскарження рішення комісії щодо встановлення діагнозу професійного захворювання, оскільки відповідно до п. 68 постанови № 1232 фахівці робочого органу виконавчої дирекції Фонду входять до складу центральної лікарсько-експертної комісії державної установи «Інститут медицини Національної академії медичних наук України» і самі безпосередньо беруть участь у роботі цієї комісії. Зауважує, що ні роботодавець, ні позивач не мають права оскаржити в судовому порядку інформаційну довідку, оскільки таке право надано лише заявнику апеляційної скарги.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, як законну та обґрунтовану. Зауважено, що при складанні уточнюючої довідки відповідачем було безпідставно використані дані санітарно-гігієнічної характеристики ОСОБА_2, при цьому ні підприємство, ні дільниця, ні робоче місце, на якому працювала ОСОБА_1, не були ліквідовані.

Відповідачем подана заява, в якій останній зазначає, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню. Зазначено, що діючим законодавством не передбачено оскарження доповнень (уточнень) до інформаційної довідки, оскільки останнє не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні КАС України, а є лише одним з документів, з урахуванням якого в кожному конкретному випадку вирішується питання про зв'язок хронічного захворювання з впливом виробничих факторів і трудового процесу.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, наказом Управління Держпраці у Кіровоградській області від 27.04.2017 року № 15-П було створено комісію з розслідування причин виникнення професійних захворювань у апаратника очищення стічних вод Смолінської шахти ДП «СхідГЗК» ОСОБА_3

Управлінням Держпраці у Кіровоградській області було складено Інформаційну довідку про умови праці ОСОБА_3 від 28.12.2016 року № 01-22-023/5322 з визначенням факторів виробничого середовища та трудового процесу на підставі даних, наданих Смолінською шахтою ДП «СхідГЗК» (а.с.5-6).

24.02.2017 року, ОСОБА_3 звернулась з письмовою заявою до відповідача, в якій висловила незгоду з відображеними в Інформаційній довідці умовами праці на робочому місці апаратника очищення стічних вод, а саме показниками важкості та напруженості праці, еквівалентного рівня шуму та попросила видати доповнення до інформаційної довідки з іншими даними (а.с.7).

Відповідачем було надано уточнення від 03.04.2017 року № 01-22-03/1400-17 до інформаційної довідки потерпілої, дані для якої взято з СГХ апаратника очищення стічних вод Смолінської шахти ДП «СхідГЗК» ОСОБА_2 (а.с.8).

Визнання недійсним та скасування вказаного уточнення до інформаційної довідки і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи вимоги адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що потерпілий у разі незгоди з інформаційною довідкою повинен звернутись до Держпраці України або до суду, при цьому тільки лікувально-профілактичні заклади, яким надано право встановлювати остаточний діагноз щодо професійних захворювань, можуть надсилати запит в заклади державної санітарно-епідеміологічної служби з обґрунтуванням необхідності доповнень до санітарно-гігієнічної характеристики, в той же час, суду не було надано доказів того, що науково-дослідний інститут звертався до відповідача із запитом про необхідність доповнень чи внесення уточнень до інформаційної довідки.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України (в редакції до 15.12.2017 року) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Абзацом 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" громадяни мають право на достовірну і своєчасну інформацію про стан свого здоров'я, здоров'я населення, а також про наявні та можливі фактори ризику для здоров'я та їх ступінь.

Згідно з п.п. 1.3 Порядку складання та вимоги до санітарно - гігієнічних характеристик умов праці, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я № 614 від 13.12.2004 року та зареєстрованого Міністерством юстиції України 23.02.2005 року за № 260/10540 (далі - Порядок № 614) санітарно-гігієнічна характеристика умов праці складається в разі підозри в працівника професійного захворювання (отруєння) (далі - санітарно-гігієнічна характеристика) та є одним з документів, з урахуванням якого в кожному конкретному випадку вирішується питання про зв'язок хронічного захворювання (отруєння) з впливом виробничих факторів і трудового процесу (далі - виробничі фактори) з метою встановлення діагнозу хронічного професійного захворювання (отруєння).

За приписами п. 1.9 Порядку № 614 на непрацюючих пенсіонерів або осіб, що не працюють, складається Інформаційна довідка про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) (далі - Інформаційна довідка), яка наведена в додатку 2, на підставі даних про умови праці на їх робочих місцях, при збереженні останніх на підприємстві, де вони раніше працювали, отриманих на підставі даних закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, наукових досліджень (розробок), характеристики виробничих факторів на аналогічних виробництвах. Обстеження підприємства для складання інформаційної довідки, у разі необхідності, проводиться за участю представника робочих органів виконавчої дирекції Фонду.

У відповідності до п. 1.12 Порядку № 614 при виникненні підозри на профзахворювання (профотруєння) після припинення контакту працівника з шкідливими виробничими факторами (пізній силікоз, деякі захворювання на пухлини тощо), а також у разі неможливості отримання даних про його умови праці (ліквідація підприємства, цеху, дільниці, робочого місця або в разі тривалої зупинки виробничого процесу, відсутності даних в архівах підприємства та закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, робота за кордоном тощо) інформаційна довідка складається на підставі даних трудової книжки, санітарно-гігієнічної характеристики умов праці на аналогічних робочих місцях, за результатами наукових досліджень за аналогічними професіями.

Пунктом 1.26 Порядку № 614 встановлено, що у разі незгоди з санітарно-гігієнічною характеристикою заявник має право оскаржити її у вищому закладі державної санітарно-епідеміологічної служби або в судовому порядку.

З аналізу вищенаведених правових норм слідує, що виключно заявник наділений правом оскарження в судовому порядку інформаційної довідки про умови праці з огляду на той факт, що остання безпосередньо стосується прав та законних інтересів такої особи.

При цьому з аналізу вищенаведених правових норм слідує, що фактично інформаційна довідка не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а є лише одним із документів, з урахуванням якого в кожному конкретному випадку вирішується питання про зв'язок хронічного захворювання з впливом виробничих факторів і трудового процесу.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105-XIV акт про розслідування нещасного випадку є одним з документів, необхідних для розгляду Фондом соціального страхування від нещасних випадків справ про страхові виплати.

Відповідно до п. 68 постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 1232 "Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві" у спірних випадках остаточне рішення щодо встановлення діагнозу професійного захворювання приймається центральною лікарсько-експертною комісією державної установи "Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України", у роботі якої мають право брати участь фахівці відповідного закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, лікувально-профілактичного закладу, спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу, робочого органу виконавчої дирекції Фонду, спеціалісти (представники) підприємства, первинної організації відповідної профспілки або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці (у разі, коли профспілка на підприємстві відсутня), представники вищого органу профспілки.

Оскарження рішення зазначеної комісії у разі незгоди хворого або роботодавця здійснюється у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому після складення інформаційної довідки та оскаржуваного уточнення, до складу комісії, яка проводила розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання апаратника очищення стічних вод ОСОБА_1, акт якої був затверджений першим начальником Управління Держпраці у Кіровоградській області Подорожним С.М., зокрема, увійшов і страховий експерт з охорони праці відділення ВД ФССНВ у Маловисківському районі Ліпінський Ю.В.

Таким чином, фахівці позивача безпосередньо беруть участь в роботі комісії по розслідуванню причин виникнення хронічного професійного захворювання та відповідно користується правом голосу та висловлення відповідної позиції з питань наявності чи відсутності підстав для встановлення у певної особи зв'язку між професійним захворюванням та впливом виробничих факторів і трудового процесу.

Так, страховим експертом з охорони праці відділення ВД ФССНВ у Маловисківському районі Ліпінським Ю.В. було висловлено окрему думку до Акту проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у колишнього працівника Смолінської шахти ДП «СхідГЗК» ОСОБА_1 (а.с.14-15).

При цьому фактично внаслідок складення оскаржуваних уточнень до інформаційної довідки відповідачем відносно позивача не було здійснено будь-яких владних управлінських функцій, тому як вчинення таких дій не пов'язано з виконанням Управлінням Держпраці у Кіровоградській області владних управлінських функцій на основі законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України (в редакції, станом на дату винесення оскаржуваного рішення) передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

При цьому, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент прийняття відповідного рішення (вчинення дії, допущення бездіяльності). Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Тобто, навіть у разі наявності порушення вимог Закону рішеннями, діями суб'єкта владних повноважень зазначене не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов'язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями. Це, передусім, пов'язано з тим, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, а не для відновлення правопорядку в державі, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що при прийняті рішення чи вчинені дій (допущення бездіяльності) суб'єктом владних повноважень порушувалися права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Встановлення факту наявності порушення права, свободи чи інтересу особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковим під час судового розгляду.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Разом з тим, позивачем ні в адміністративному позові, ні у відзиві на апеляційну скаргу не зазначено, яким саме чином прийняття оскаржуваних уточнень до інформаційної довідки безпосередньо вплинуло на права та законні інтереси Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області.

При цьому посилання позивача на те, допущені відповідачем порушення в подальшому будуть впливати на вид та розмір страхових виплат, передбачених ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не приймаються до уваги колегією суддів апеляційного суду, оскільки позивач, у разі якщо вважатиме, що подані застрахованою особою документи є такими, що прийняті з порушеннями, в силу приписів чинного законодавства наділений правом відмови у здійсненні відповідних страхових виплат. Більш того, зазначені посилання додатково свідчать про відсутність порушеного права станом на дату розгляду спору судом, адже фактично позовні вимоги спрямовані на майбутнє з метою недопущення безпідставного, на думку позивача, здійснення страхових виплат.

Таким чином, судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з'ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного розгляду та вирішення справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст.317, ст.ст.322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року у справі № П/811/1338/17 - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного суду в силу приписів ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає.

Постанова підписана складом суду 15 березня 2018 року.

Головуючий суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко