Справа № 425/2158/17
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року справа №425/2158/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Казначеєва Е.Г.., Ястребової Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 02 січня 2018 року у справі №425/2158/17 (Головуючий 1 інстанції - Ковальов В.М.) за позовом ОСОБА_3 до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо не звільнення повністю від сплати податку з щомісячного довідчного грошового утримання судді з 30.03.2017 року; зобов'язати пенсійний орган повністю звільнити позивача від сплати податку з щомісячного довічного грошового утримання судді з 30.03.2017 року та здійснити перерахунок пенсії, повернувши позивачу сплачений податок в розмірі 19,5% щомісячно; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 25000 грн.

В обґрунтування зазначив, що є суддею у відставці, отримує довічне утримання. Проте відповідач протиправно та безпідставно відраховує щомісячно з суми довічного грошового утримання податок попри рішення Конституційного Суду України №8-рп/2005. Зазначеними діями відповідач спричинив позивачу моральну шкоду.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 02 січня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо не звільнення ОСОБА_3 від сплати податку з щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов'язано Рубіжанське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області звільнити ОСОБА_3 від сплати податку щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов'язано Рубіжанське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області зробити перерахунок та повернути ОСОБА_3 сплачений податок в розмірі 19,5 % щомісячно, починаючи з 01 серпня 2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, просить постанову скасувати, прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Грошове утримання позивача перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, тому відповідно до п.п. 164-2.19 ст. 164 Податкового Кодексу України, яка є чиною на час виплати грошового утримання позивачу, в цій частині утримання підлягає оподаткуванню з 01.07.2014 року.

Посилаючись на рішення Конституційного Суду України №1-33/2011 від 14.12.2011 року, суд першої інстанції не врахував приписів прийнятого 27.03.2014 року Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», який набув чинності 01.07.2014 року та яким внесені зміни до Податкового Кодексу України в частині оподаткування певної суми довічного грошового утримання позивача.

Відповідач є податковим агентом та відповідно до п.176.2 ст.176 Податкового Кодексу України зобов'язаний утримувати податок на доходи з фізичних осіб під час нарахування позивачу щомісячного довічного грошового утримання в частині перевищення.

Суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача судовий збір, не звернув уваги на ЗУ «Про судовий збір», яким відповідача звільнено від сплати судового збору на час виникнення спірних правовідносин.

В частині відмови в задоволенні позову судове рішення не оскаржується.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст. 311 КАС України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

ОСОБА_3 є суддею у відставці, отримує довічне грошове утримання судді з 30.03.2017 року в розмірі 90% (а.с.26-27,30-33, 54-59)

Позивач 08.08.2017 року звернувся до відповідача з заявою про звільнення від сплати податку з щомісячного довічного грошового утримання та повернення сплаченого податку. (а.с.60-62)

Листом від 17.08.2017 року пенсійний орган відмовив позивачу в звільненні від сплати податку, посилаючись на приписи п.164.2.19 ст.164 Податкового Кодексу України. (а.с.28-29)

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, послався на рішення Конституційного Суду України №1-22/2011 року від 14.12.2011 року (щодо офіційного тлумачення поняття «щомісячне довічне грошове утримання», яким значене поняття визначено як неоподатковану податком грошову виплату судді у відставці, який отримує це забезпечення з ПФУ за рахунок коштів державного бюджету України.

Суд вважає, що судом першої інстанції судове рішення в частині задоволення позову прийнято з порушенням норм матеріального права з наступних підстав.

Оцінка суду.

Безумовно, суд погоджується з позицією позивача, що рішенням Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року у справі № 1-33/2011 (щодо офіційного тлумачення поняття «щомісячне довічне грошове утримання», що міститься в п.п. «е» п.п. 165.1.1 п. 165.1 ст.165 ПК України) визначено, що поняття «щомісячне довічне грошове утримання», що міститься в п.п. «е» п.п. 165.1.1 п. 165.1 ст.165 ПК України в системному зв'язку з положеннями Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453 з наступними змінами означає неоподатковану податком грошову виплату як судді, який має право на відставку та продовжує працювати на цій посаді і отримає її з Державного бюджету України у вигляді щомісячного грошового забезпечення, так і судді у відставці, який отримує це забезпечення з ПФУ за рахунок коштів Державного бюджету України.

Проте, Законом України від 27.03.2014 року №1166 «Про запобігання фінансовій катастрофі та створення передумов для економічного зростання в Україні» Податковий Кодекс України був доповнений новим підпунктом 164.2.19, яким визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Положення цього підпункту не застосовується до пенсій, призначених учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Вказані зміни набрали чинності з 01.07.2014 року відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання фінансовій катастрофі та створення передумов для економічного зростання в Україні».

Таким чином, з 01.07.2014 року суми щомісячного довічного грошового утримання, отримані платником податку з Пенсійного фонду України згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять тисяч гривень на місяць - оподатковується податком на доходи в частині такого перевищення.

З часу набрання чинності вищезазначених положень та протягом 2015-2017 років ці положення були діючими, не визнавалися у встановленому законом порядку неконституційними .

Пунктом 168.1.1 статті 168 Податкового Кодексу України визначено, що оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку здійснюється податковим агентом.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податковим агентом при виплаті фізичній особі щомісячного довічного грошового утримання є органи Пенсійного фонду України.

Таким чином, відповідач правомірно, відповідно до приписів вищезазначених нормативно-правових актів, утримував з щомісячного довічного грошового утримання позивача податок на доходи з фізичних осіб (18%) в частині перевищення (12470 грн).

Тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 з 30.03.2017 року до 27.02.2018 року відсутні.

Проте, 27.02.2018 року Конституційним судом України прийнято рішення №1-р/2018 у справі №1-6/2018 за конституційними поданнями 48 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців тринадцятого, чотирнадцятого пункту 32 розділу І Закону України „Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Цим Рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Як зазначається у Рішенні, у сфері пенсійного забезпечення справедливим має визнаватися такий підхід законодавця, за якого забезпечується пропорційне співвідношення між страховими внесками та призначеним розміром пенсійних виплат, а застрахована особа може безперешкодно реалізувати своє право на пенсію у повному обсязі.

У законодавстві про пенсійне забезпечення в Україні таке співвідношення досягається встановленням залежності розміру пенсії від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Саме тому запровадження її оподаткування, починаючи з певного її розміру, на думку Конституційного Суду України, порушує справедливий підхід до встановлення пенсії, оскільки призводить до зменшення її фактичного розміру, який встановлюється з урахуванням співвідношення між тривалістю страхового стажу та розміром заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Конституційний Суд України також констатував, що після запровадження у законодавстві України з 1 липня 2014 року оподаткування пенсій упродовж двох років Верховна Рада України тричі вносила зміни.

За таких обставин особи, які мають право на пенсійні виплати, об'єктивно не могли бути впевненими у своїх правомірних очікуваннях щодо стабільності правового регулювання у цій сфері.

Отже, встановлення Верховною Радою України у законодавстві України оподаткування пенсій та зміни суми, з якої починається таке оподаткування, суперечить таким елементам конституційного принципу верховенства права, як правова визначеність, правова передбачуваність, правомірні очікування та справедливість.

Відповідно до рішення положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 27.02.2018 року є неправомірними дії відповідача щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання позивача, якщо його розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення.

Тому для повного захисту порушених прав позивача відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає необхідним зобов'язати пенсійний орган утриматися з 27.02.2018 року від оподаткування щомісячного довічного грошового утримання позивача у частині перевищення десяти розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача з 27.02.2018 року без його оподаткування податком на доходи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю чи частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення по справі

Суд вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що мають значення по справі, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, прийняття в цій частині нової постанови про часткове задоволення позову.

На підставі приписів ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судом першої інстанції стягнуто на користь позивача підтверджені судові витрати по справі (а.с.1) за рахунок бюджетних асигнувань пенсійного органу, тобто у повній відповідності до вимог процесуальних норм.

Тому суд не змінює розподіл судових витрат по справі.

При цьому процесуальні норми права не містять обмежень щодо неможливості стягнення судових витрат, якщо у суб'єкта владних повноважень відсутні асигнування на сплату судового збору.

Суд звертає увагу апелянта, що судовий збір та судові витрати мають різне правове навантаження.

Так, відповідно до ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судовий збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом, а саме Законом України «Про судовий збір».

Тоді як, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи та їх розподіл визначається процесуальним законом.

Відтак, доводи апелянта про необґрунтованість стягнення витрат позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є неспроможними.

Керуючись статтями 139, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 02 січня 2018 року у справі №425/2158/17 - задовольнити частково.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 02 січня 2018 року у справі №425/2158/17 - скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії.

В цій частині прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_3 до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_3 в частині перевищення його розміру десяти розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць ), встановленого на 1 січня звітного податкового року з 27 лютого 2018 року.

Зобов'язати Рубіжанське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області утриматися з 27 лютого 2018 року від оподаткування щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_3 у частині перевищення десяти розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, та здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 27 лютого 2018 року без його оподаткування податком на доходи.

В іншій частині рішення Кремінського районного суду Луганської області від 02 січня 2018 року у справі №425/2158/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 27.03.2018 року та відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 27.03.2018 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

Л.В. Ястребова