Справа № 813/2162/17
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

27 березня 2018 року

справа №813/2162/17

адміністративне провадження №К/9901/5143/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

при секретарі судового засідання Гутніченко А.М.

за участю представників

від позивача - не з`явився,

від відповідача - Голінея І.І., за довіреністю від 14 лютого 2018 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ» на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року у складі колегії суддів Коваля Р.Й., Гуляка В.В., Судової - Хомюк Н.М. у справі № 813/2162/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним і скасування наказу про проведення перевірки,

У С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - Офіс, податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправним та скасування наказу від 07 червня 2017 року №1258 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ» від 07 червня 2017 року, з мотивів відсутності підстав для прийняття рішення про перевірку.

03 серпня 2017 року постановою Львівського окружного адміністративного суду адміністративний позов Товариства задоволений повністю, визнаний протиправним та скасований наказ Офісу, з мотивів його протиправності обумовлену направленням відповідачем запитів про надання інформації оформлених з порушенням встановленого законодавством порядку, що в свою чергу звільняє позивача від обов'язку надавати відповідь на такий запит відповідно до абзацу 14 пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України.

20 листопада 2017 року постановою Львівського апеляційного адміністративного суду постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову Товариства відмовлено. Постанова ухвалена із окремою думкою члена колегії судді (Головуючого судді). Окрема думка та скорочене рішення ухвалені 15 листопада 2017 року, повний текст судового рішення 20 листопада 2017 року, що є підставою для виправлення описки.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у позові суд апеляційної інстанції, висновувався на тому, що у податкового органу були наявними факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства та можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.

05 грудня 2017 року Товариством подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та помилкове застосування норм матеріального права порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року у справі №813/2162/17 та залишити в силі Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року.

05 грудня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу Товариства залишено без руху.

28 грудня 2017 року матеріали касаційної скарги передані до Верховного Суду.

03 січня 2018 року Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду відкрито провадження за касаційною скаргою Товариства та витребувано справу № 813/2162/17 із Львівського окружного адміністративного суду.

13 березня 2018 року справа № 813/2162/17 надійшла на адресу Верховного Суду.

23 січня 2018 року від податкового органу надійшов відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду у якому Офіс, вважає касаційну скаргу Товариства безпідставною та просить суд залишити її без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року - без змін.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судове рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що керівником податкового органу з посиланням на підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та статтю 79 Податкового кодексу України із врахуванням доповідної записки заступника начальника управління від 06 червня 2017 року, видано наказ від 07 червня 2017 року № 1258 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Канремторг» за період листопад - грудень 2015 року та з Товариством з обмеженою відповідальністю «Екодит» за період липень - серпень 2015 року.

Аналізуючи запит № 1536/10/28-06-42-0010/171 від 09 лютого 2016 року, суд першої інстанції встановив, що відповідач на підставі пп.16.1.5 та пп. 16.1.7 п.16.1 ст.16, пп.20.1.2, п.20.1 ст.20, абзаців 1 і 3 п.73.3 та 73.5 ст.73, пп. 78.1.4. п. 78.4 ст. 78 ПК України, просив позивача надати пояснення та їх документальне підтвердження господарських відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю "Канремторг" за листопад 2015 року та грудень 2015 року. При цьому, жодних конкретних відомостей про виявлені факти під час аналізу податкової звітності, які свідчать про відсутність реального здійснення господарських операцій у запиті податковий орган не зазначив, а суд не встановив.

Суд апеляційної інстанції встановив, що на запити контролюючого органу від 09 лютого 2016 року №1536/10/28-06-42-0010/171, від 16 жовтня 2015 року №8996/10/13-25/22-00, від 20 жовтня 2015 року № 9059/10/13-25/22-00 Товариство листами від 04 лютого 2016 року №04/02-05, від 27 квітня 2016 року №27/04-08 виконало частково. Також, суд апеляційної інстанції врахував у якості підстав для запиту узагальнену податкову інформацію від 23 жовтня 2015 року № 5544/7/26-55-15-01 та від 14 серпня 2015 року №511/26552213 Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

При цьому, колегія суддів зазначає, що запитів контролюючого органу від 16 жовтня 2015 року №8996/10/13-25/22-00 та від 20 жовтня 2015 року № 9059/10/13-25/22-00, на які посилається суд апеляційної інстанції у своїй постанові, матеріали справи не містять, що унеможливлює їх аналіз та надання оцінки судом.

Отримання податкової інформації контролюючими органами регламентується статтею 73 Податкового кодексу України, Порядком періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 р. №1245.

Пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз зазначених положень податкового законодавства свідчить про те, що запит податкового органу про надання відповідної інформації платником податків повинен визначати конкретні підстави, тобто, наявність чітко окреслених обставин, які свідчать про порушення платником податків податкового законодавства. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не має об'єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.

Судом першої інстанції встановлено, що запит не містить жодних конкретних відомостей про виявлені факти під час аналізу податкової звітності, які свідчать про відсутність реального здійснення господарських операцій позивача з його контрагентами.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, документальна позапланова перевірка проводиться на підставі наказу керівника органу державної податкової служби та за наявності підстав для її проведення.

Так, згідно з підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України підставою для перевірки є виявлення недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Як встановлено судом першої інстанції, саме підпункт 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначений у запиті контролюючого органу від 09 лютого 2016 року №1536/10/28-06-42-0010/171 у якості обставини, за наявності якої здійснюватиметься документальна позапланова перевірка, якщо Товариство не спростує виявлену у податкових деклараціях недостовірність даних. Натомість, спірний наказ в якості підстави проведення документальної перевірки Товариства визначає положення підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, якими встановлено іншу обставину для проведення перевірки, а саме якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Запит є формою реалізації владних управлінських функцій податковим органом, як суб'єктом владних повноважень, є формою взаємодії між контролюючим органом та платником податків, спрямований на належне виконання контрольної функції держави щодо належного обчислення та сплати податків, та запобігання вчинення податкових правопорушень суб'єктами господарювання, підстави, умови та порядок направлення якого визначені Податковим кодексом України.

Наказ контролюючого органу про проведення перевірки має утримувати в собі в якості підстави її проведення посилання на неотримання пояснень від платника податку та їх документальних підтверджень на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу щодо виявлених обставин, визначених таким запитом. Посилання у спірному наказі на доповідну записку заступника начальника управління Офісу, яка за своєю суттю є документом внутрішнього використання та здебільшого має за мету спонукання керівника до прийняття конкретного рішення, свідчить про необґрунтованість та безпідставність наказу податкового органу.

З огляду на встановлені судом першої інстанції обставини, в межах спірних правовідносин має місце невідповідність спірного наказу відповідача вимогам пункту 3 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо його обґрунтованості.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду апеляційної інстанції щодо правомірності прийнятого наказу, які здійснені з урахуванням запитів контролюючого органу, які не долучені до матеріалів справи. Судом апеляційної інстанції не здійснений аналіз спірного наказу про проведення перевірки щодо його обґрунтованості, розбіжність між правовими підставами, визначеними в запиті про надання інформації від 09 лютого 2016 року та у спірному наказі, не оцінена. Натомість таку оцінку утримує окрема думка судді апеляційної інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо невідповідності запиту податкового органу встановленим Податковим кодексом України вимогам та протиправності наказу про проведення перевірки, прийнятого в результаті отримання від Товариства на такий запит неповної інформації.

Виходячи із зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції надано помилкову оцінку обставинам, що мають значення для адміністративної справи і, як наслідок, скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Відповідно до частини першої статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація КРТ» задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року у справі №813/2162/17 скасувати, залишити в силі постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Васильєва

В.П. Юрченко