Справа № 808/500/18
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
19 березня 2018 року 10 год. 45 хв.Справа № 808/500/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Гудименко Я.А., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Трачук Н.І., представника відповідача Самусєвої Ю.П., третьої особи Левенець Л.І., розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )
до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (69002, м.Запоріжжя, вул.Олександрівська, буд.84)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )
про визнання протиправною та скасування відмови в реєстрації місця проживання, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (надалі - відповідач), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправною та скасувати відмову відповідача від 02.02.2018 в реєстрації місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 ; 2) зобов`язати відповідача зареєструвати позивача за адресою: АДРЕСА_2 .
У позові зазначено, що 02.02.2018 позивачем подано відповідачу заяву про реєстрацію місця проживання. До заяви було додано всі необхідні документи, передбачені п.18 Правил реєстрації. У цей же день позивачу відмовлено у реєстрації місця проживання, із посиланням на п.18 Правил, а саме, не подано згоду всіх співвласників. Посилаючись на ч.1 ст.2, ст.9-1 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", "Правила реєстрації місця проживання", затверджені постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016, позивач вважає, що оскільки власником 12/25 частин жилого будинку є його мати ОСОБА_2 , яка надала згоду на реєстрацію позивача у її частині будинку, то у відповідача були всі підстави для його реєстрації. З посиланням на приписи ч.2 ст.64 ЖК України позивач наполягає на тому, що є сином власника частини будинку, тобто, членом її родини, яка надала згоду на його реєстрацію, а отримувати згоду співвласника нерухомості, якому належить 13/25 частини будинку, який має окремий вхід до нього, не передбачено жодним нормативним актом. Викладене, на думку позивача, свідчить про безпідставність відмови йому у реєстрації місця проживання за фактичним місцем проживання, так як наявна згода власника 12/25 часток будинку.
Позивач, представник позивача підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити.
Відповідачем подано до суду відзив на позов (а.с.23-24), в якому зазначено, що позивач 02.02.2018 звернувся із заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 до відділу реєстрації фізичних осіб по Комунарському району управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту. Так, ч.3 ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та п.18 "Правил реєстрації місця проживання", затверджених постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016, наданий вичерпний перелік документів які подаються для реєстрації місця проживання. ОСОБА_1 разом із Заявою 204-3/04-16 від 02.02.2018 про реєстрацію місця проживання надав квитанцію про сплату адміністративного збору, паспорт громадянина України, довідку з військкомата, договір купівлі-продажу частини житлового будинку за яким ОСОБА_2 стає власником 12/25 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, яким підтверджується володіння 12/25 частин житлового будинку за вищезазначеною адресою ОСОБА_2 , паспорт громадянина України ОСОБА_2 . Перевіривши подані документи з`ясовано, що будинок АДРЕСА_2 , в який має намір зареєструватися ОСОБА_1 , належить на підставі спільної часткової власності ОСОБА_2 (12/25 частин) та 13/25 частини іншій особі. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є відповідно до ст.356 ЦК України спільною частковою власністю. Відповідно до ст.358 ЦК України володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності проводиться за згодою всіх учасників. Як видно із заяви, поданої позивачем, згода не надана жодним співвласником будинку АДРЕСА_2 . На підставі абз.1 ст.9-1 Закону та ст.358 ЦК України відповідно до вимог п.18 "Правил реєстрації місця проживання" спеціалістом Департаменту було відмовлено ОСОБА_1 у реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , про що зроблений запис у Заяві №204-3/04-16 про реєстрацію місця проживання. В позовній заяві зазначено, що ОСОБА_2 надала згоду на реєстрацію місця проживання свого сина ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , яка є власницею 12/25 частини жилого будинку розташованого за вищевказаною адресою. Відповідно до абз.1 ч.4 п.18 "Правил реєстрації місця проживання" співвласник житла надає особисто або в порядку ЦК України згоду на реєстрацію місця проживання особи у разі відсутності документів, що підтверджують право на проживання в житлі. Як видно із долученої копії заяви №204-3/04-16 про реєстрацію місця проживання така згода співвласників відсутня.
Представник відповідача проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача у судовому засіданні не заперечувала проти можливості реєстрації її сина за адресою: АДРЕСА_2 .
Сторони, під час розгляду справи, у судовому засіданні, повідомили, що ними надано всі необхідні документи для вирішення спору по суті.
Вислухавши пояснення учасників справи, розглянувши матеріали справи, суд з`ясував наступне.
Позивач 02.02.2018 звернувся до відділу реєстрації фізичних осіб по Комунарському району управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради із Заявою від 02.02.2018 за №204-3/04-16 про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.10).
ОСОБА_1 разом із вказаною Заявою про реєстрацію місця проживання від 02.02.2018 за №204-3/04-16 надав: квитанцію про сплату адміністративного збору; паспорт громадянина України; довідку з військового комісаріату; Договір купівлі-продажу частини житлового будинку за яким ОСОБА_2 є власником 12/25 частин житлового будинку АДРЕСА_2 ; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, яким підтверджується володіння 12/25 частин житлового будинку за вищезазначеною адресою ОСОБА_2 ; паспорт громадяни України ОСОБА_2 .
У Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (сформованому 17.07.2014) зазначено наступне: "… Форма власності: приватна. Вид спільної власності: спільна часткова. Розмір частки: 12/25. Власники: ОСОБА_2 … Об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості. Адреса: АДРЕСА_2 …" (а.с.9).
Судом з`ясовано, що будинок АДРЕСА_2 (в якому має намір зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 ) належить на підставі спільної часткової власності ОСОБА_2 (12/25 частин) та 13/50 частини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що зазначено в Технічному паспорті на житловий будинок індивідуального житлового фонду, інвентарний номер 11863/47854 (а.с.12-14).
Суд погоджується з відповідачем про те, що у зазначеній Заяві про реєстрацію місця проживання від 02.02.2018 за №204-3/04-16, поданої ОСОБА_1 , відсутні у п.2 відомості про надання згоди власників/співвласників житла або їх уповноважених органів, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання особи.
Позивачем до п.2 Заяви про реєстрацію місця проживання від 02.02.2018 за №204-3/04-16 записані лише данні ОСОБА_2 (12/25 частин). Відомості про інших співвласників будинку: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Заяви №204-3/04-16 про реєстрацію місця проживання - не внесено.
Дослідженням паспорту ОСОБА_2 з`ясовано, що її місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 08.07.2015 (а.с.17-18).
Спеціалістом Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради 02.02.2018 відмовлено ОСОБА_1 у реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , про що зроблено відповідний запис у Заяві №204-3/04-16 про реєстрацію місця проживання: "… Особа не подала необхідних документів, а саме, відсутня згода усіх співвласників, що є порушенням вимог п.18 "Правил реєстрації місця проживання" …" (а.с.10-зворот).
Позов не підлягає задоволенню враховуючи вище викладене та виходячи з нижче зазначеного.
Згідно з ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, на території якої вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
У ст.1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" зазначено, що адміністративно-територіальна одиниця - це АДРЕСА_3 .
Як зазначено у ч.1-3 ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку (далі - представник). Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
Правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України (ст.10 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні").
Відповідно до п.18 "Правил реєстрації місця проживання", затверджених 02.03.2016 постановою Кабінету Міністрів України №207 (надалі - "Правила реєстрації місця проживання"), для реєстрації місця проживання особа або її представник подає: 1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8; 2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами; 3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу); 4) документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників); право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи за формою згідно з додатком 9, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у цих установах або закладах); проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини за формою згідно з додатком 10 (для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби); 5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку); 6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання) (…).
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.1 ст.356 Цивільного кодексу України).
Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч.1 ст.358 Цивільного кодексу України).
ОСОБА_1 разом із Заявою про реєстрацію місця проживання від 02.02.2018 за №204-3/04-16 не подавав до відділу реєстрації фізичних осіб по Комунарському району управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради документів, що підтверджують його право на проживання в житлі.
Відтак, тільки за згодою власника/співвласників житла можливо було зареєструвати місце проживання позивача у будинку АДРЕСА_2 .
У той же час, Заява про реєстрацію місця проживання від 02.02.2018 за №204-3/04-16 не містить жодних ознак волевиявлення як його матері - ОСОБА_2 , так й інших співвласників будинку: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на здійснення такої реєстрації.
Відповідно до ч.1 ст.9-1 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.
У ч.2 ст.9-1 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зазначено, що рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.
Як зазначено у п.23 "Правил реєстрації місця проживання", працівник органу реєстрації в день звернення особи або її представника чи в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг або представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадової особи виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку, органів державної реєстрації актів цивільного стану або даних від органу соціального захисту населення: приймає рішення про реєстрацію або про відмову у реєстрації місця проживання особи (…).
На думку суду, відповідачем обґрунтовано прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у реєстрації місця проживання особи.
За вказаних обставин суд не може визнати протиправною та скасувати відмову відповідача від 02.02.2018 в реєстрації місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 .
Враховуючи обставини справи, суд вважає, що відсутні підстави зобов`язати відповідача зареєструвати місце проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 .
У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).
Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є не обґрунтованими і не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.
Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.
Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Рішення виготовлено у повному обсязі 23.03.2018.

Суддя О.О. Прасов