Справа № 237/5524/17
Суддя: Сенаторов В. А.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа номер 237/5524/17
Номер провадження 2-а/237/47/18
РІШЕННЯ

Іменем України

16.03.18 року м. Курахове

Мар'їнський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Сенаторов В.А.

при секретарі Лахно Т.Г.,

розглянувши в залі суду м. Курахове у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Марїнської районної державної адміністрації в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просить: - визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Марїнської районної державної адміністрації в Донецькій області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг, за заявою від 28.10.2016 року; - зобовязати Управління соціального захисту населення Марїнської районної державної адміністрації в Донецькій області призначити та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг, за заявою від 28.10.2016 року; - рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа 20 квітня 2015 року. 23.04.2015 року, 23.10.2015 року, 28.04.2016 року та 28.10.2016 року позивач зверталася до УСЗН із заявою про призначення адресної допомоги на наступний 6-ти місячний строк. Однак виплати за останньою заявою від 28.10.2016 року позивач не отримала. При зверненні до УСЗН позивач не отримала відповіді, про причини припинення виплат.

У судове засідання позивач не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні.

У запереченні, наданому на позов, представник відповідача проти позову заперечував, з огляду на відсутність правових підстав для проведення нарахування та виплати позивачеві виплат.

Дослідивши доводи позивача та заперечення відповідача суд дійшов висновку, що правові відносини, які виникли між сторонами є публічно правовими, позов підлягає судовому розгляду за правилами адміністративного судочинства в Україні. Також, суд дійшов висновку, що цю адміністративну справу необхідно розглядати за загальними правилами КАС України.

Всебічно, об'єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче.

Судом встановлено, що, згідно з Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», 28 жовтня 2016 року позивач звертався до Управління соціального захисту населення Марїнської районної державної адміністрації Донецької області із заявою про призначення адресної допомоги на наступний 6-ти місячний строк. Ця обставина не заперечується відповідачем.

У грудні 2016 року відповідач відмовив у призначенні адресної допомоги, як внутрішньо переміщеної особи з районів проведення антитерористичної операції, на наступний 6-ти місячний строк з тієї підстави, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.12.2016 року (інформаційна довідка № 75594705), було зясовано, що з 25.09.2006 року позивач має у власності 1/4 частину житлового приміщення у АДРЕСА_1.

Рішенням Марїнського районного суду Донецької області від 02 серпня 2017 року, у задоволені позову Управління соціального захисту населення Марїнської райдержадміністрації до ОСОБА_1 про стягнення коштів, набутих безпідставно, відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 23 жовтня 2017 року апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Марїнської райдержадміністрації відхилено. Рішення Марїнського районного суду Донецької області від 02 серпня 2017 року залишено без змін.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Зазначені обставини, з огляду на цей закон, повинні вважаться загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», 17 лютого 2017 № 1706-VII , факт внутрішнього переміщення будь якої фізичної особи на території України підтверджується довідкою про взяття на облік цієї внутрішньо переміщеної особи. Ту обставину, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, визнано сторонами спору у судовому засіданні та підтверджено Довідкою № НОМЕР_1 від 20.04.2015 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

Постанова КМУ від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» передбачає, що призначення та продовження виплати пенсій, довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообовязкового державного пенсійного страхування особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженим постановою КМУ від 01.10.2014 року № 509.

Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року (далі Постанова № 505), визначено механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Відповідно до пункту 8 Постанови № 505 уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сімї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сімї.

Відповідно до інформаційної довідки № 75594705 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, позивач має у власності обєкт житлової нерухомості, а саме: 1/4 частину квартири, розташованої у АДРЕСА_2, загальна площа якої становить 58,2 кв.м. Та обставина, що ОСОБА_1 має у приватній власності, на праві приватної спільної часткової власності, обєкт житлової нерухомості 1/4 частину квартири, розташованої у АДРЕСА_2, загальна площа якої становить 58,2 кв.м., визнана обома сторонами.

Житлом фізичної особи , в розумінні ст.379 ЦК України, є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. З огляду на ч.1 ст. 382 ЦК України, квартира, як об'єкт права власності, є ізольованим помешканням в житловому будинку, яке призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

На думку суду, визначальним в контексті п.6 Постанови № 505 для ґрунтовної і правомірної відмови в наданні допомоги внутрішньо переміщеної особі є встановлення, як найменше, двох обставин, а саме: по-перше, - тієї обставини, що нерухомість є житлом в сенсі ст. 379 ЦК України, тобто, є призначеною та придатною для постійного або тимчасового проживання, з урахуванням, в тому числі, і норм житлової площі на одну особу та інших норм і нормативів, встановлених законом України, а по-друге, таке житлове приміщення повинно бути розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Цей висновок суду ґрунтується, окрім іншого, і на приписах п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ № 505. Відповідно до цього пункту, допомога не призначається у випадках, коли будь-хто з членів сімї переміщеної особи має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, або коли будь-хто з членів сімї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

В свою чергу, Розпорядженням КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року визначено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, згідно якого м. Курахове та територія Курахівської міської ради віднесена до такої території.

Таким чином, з урахуванням зазначених норм, судом встановлено, що м. Курахове є територією проведення антитерористичної операції, факт наявності або відсутності вкладів, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб , у будь якого члена сімї заперечувався позивачем та не доведений належними доказами з боку відповідача, тому жодних правових підстав для відмови у наданні щомісячної адресної допомоги позивачеві для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у відповідача не існувало.

Отже, відмова Відповідача в призначенні такої допомоги є протиправною.

Відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків

Оцінюючи наявні у справі докази, суд виходить із того, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не надав жодного доказу на підтвердження того, що він вчиняючи дії щодо відмови у призначенні грошової допомоги діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, тобто с забезпеченням усіх прав особи. Дії відповідача не є розсудливими, оскільки вони не були вчиненні після уважного вивчення усіх обставин що мають значення для прийняття рішення про відмову у наданні грошової допомоги. Відповідач не довів, що ним було обрано найкращій спосіб реалізації його повноважень, найкращій варіант поведінки з тим, щоб не завдавати шкоди особі, яка звернулась за призначенням грошової допомоги. Відповідач не довів, що у процесі прийняття рішення про відмову у грошовій допомозі були дотримані права позивача приймати участь у цьому процесі. Рішення не є пропорційним, з огляду на те що воно порушує баланс між несприятливими наслідками для реалізації встановленого законом права на грошову допомогу, як переміщеної особи, та реалізації права на соціальний захист в сенсі ст.46 Конституції України і цілями на які, врешті, спрямовані були такі дії і рішення. Відповідач не зміг довести, що він при ухваленні спірного рішення дотримався принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації. Відповідач не діяв у відповідності до закону, зокрема - у відповідності до ст.3, ст. 46 Конституції України, п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ № 505, тобто не діяв відповідно до встановленого ст. 19 Конституції України правового порядку.

За таких обставин, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача в повному обсязі.

Згідно частині 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач підтвердив документально свої витрати із сплати судового збору у розмірі 640,00 гривень (шістсот сорок гривень 00 копійок), які на переконання суду підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Ухвалюючи це рішення, суд вважає за необхідне зобовязати Управління соціального захисту населення Марїнської районної державної адміністрації Донецької області подати у місячний строк з дня набрання постановою чинності звіт про виконання постанови суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 243 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Марїнської районної державної адміністрації в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Марїнської районної державної адміністрації в Донецькій області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг, за заявою від 28.10.2016 року.

Зобовязати Управління соціального захисту населення Марїнської районної державної адміністрації в Донецькій області призначити та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг, за заявою від 28.10.2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Марїнський районний суд Донецької області.

Повний текст рішення виготовлено 26.03.2018 року.

Суддя В.А.Сенаторов

Дата документу 26.03.2018 року