Справа № 295/4430/17
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"26" березня 2018 р. м. Житомир Справа № 295/4430/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Мацького Є.М.

ОСОБА_1,

за участю секретаря Витрикузи В.П.,

сторін та їх представників: пред. відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "27" вересня 2017 р. (судове рішення ухвалене суддею Зосименко О.М. в м. Житомирі, відомості про час ухвалення судового рішення та дату складання повного тексту рішення відсутні) у справі за позовом ОСОБА_3 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії , -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду позовом до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив:

-визнати незаконними дії Житомирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до за п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

-зобов'язати відповідача зарахувати до пільгового стажу період його роботи на посадах плавскладу: матросом, мотористом, механіком з 05.07.1982р. по 19.09.1998р. в ВПП «Південрибпошук»;

-зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до за п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 31.03.2017 р.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 31.03.2017 року він звернувся до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку. 10.04.2017 відповідач листом за №4958/04 протиправно відмовив позивачу у призначенні пільгової пенсії з тих підстав, що до пільгового стажу не враховано період його роботи на посадах плавскладу: матросом, мотористом, механіком з 05.07.1982р. по 19.09.1998р. в ВПП «Південрибпошук».

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 27 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позов задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Позивач посилається на те, що відповідно до вимог ст. 52,55,62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" він має право на призначення пенсії.

У запереченнях на апеляційну скаргу відповідач посилається на те, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає. Зазначає, що в наданих позивачем документах та завіреній копії трудової книжки відсутня інформація, що судна ВПП «Південрибпошук» не відносяться до суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз'їзних, приміського і внутріміського сполучення. Також відсутня інформація, що оплата праці працівникам ВПП «Південрибпошук» проводилась за ставками та посадовими окладами, затвердженими для членів екіпажів морського і річкового флоту. Тому періоди роботи на посадах плавскладу: матросом, мотористом, механіком з 05.07.1982р. по 19.09.1998р. не можуть бути зараховані до стажу роботи за вислугу років.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Судом встановлено, що 31.03.2017 року позивач звернувся до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Проте, листом Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.04.2017 №4958/04 позивача повідомлено про відмову у призначенні пільгової пенсії, з підстав не зарахування заявнику до пільгового стажу період його роботи на посадах плавскладу: матросом, мотористом, механіком з 05.07.1982р. по 19.09.1998р. в ВПП «Південрибпошук». В обґрунтування відмови відповідач послався на те, що в наданих позивачем документах та завіреній копії трудової книжки відсутня інформація, що судна ВПП «Південрибпошук» не відносяться до суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз'їзних, приміського і внутріміського сполучення. Також відсутня інформація, що оплата праці працівникам ВПП «Південрибпошук» проводилась за ставками та посадовими окладами, затвердженими для членів екіпажів морського і річкового флоту. Тому періоди роботи на посадах плавскладу: матросом, мотористом, механіком з 05.07.1982р. по 19.09.1998р. не можуть бути зараховані до стажу роботи за вислугу років.

Не погоджуючись з діями відповідача позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки позивачем не надано відомостей, що плавсклад, на якому він працював з 05.07.1982р. по 19.09.1998р. в ВПП «Південрибпошук», не відносився до постійно працюючих на акваторії порту, службово-допоміжних,розїзних, приміського і внутріміського сполучення; оплата праці здійснювалася за ставками, окладами, затвердженими для членів екіпажів морського, річкового суду, у зв'язку з чим у задоволенні позову відмовив.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Разом з тим, відповідно до п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років такі категорії робітників, зокрема, плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз'їзних, приміського і внутріміського сполучення) після досягнення 55 років і при стажі роботи, зокрема, для чоловіків не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Відповідно до Порядку застосування Списків № 1 та № 2, що дає право на пенсію на пільгових умовах, при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах до пільгового стажу зараховуються періоди роботи за професіями або на посадах, передбачених Списками, у разі зайнятості на роботах у відповідних умовах упродовж повного робочого дня, що має бути підтверджено документами за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року, тобто з моменту набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, якою затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 р. "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року передбачено, що лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливість одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу відмовлено у призначені пенсії з тих підстав, що надані ним довідки видані муніципальним архівом м. Керчі, а тому відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 07.11.2014 року № 595 не можуть бути прийняті до уваги, окрім того що в трудовій книжці та наданих документах відсутня інформація що судна ВПП «Південрибпошук» не відносяться до суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз'їзних, приміського і внутріміського сполучення, а також, що оплата праці проводилася за ставками та посадовими окладами, затвердженими для членів екіпажів морського і річного флоту.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно записів у трудовій книжці на і'мя позивача та наданих архівних довідок вбачається, що позивач працював у період з 05.07.1982р. по 19.09.1998р. на суднах в ВПП «Південрибпошук».

Відповідно до архівних довідок "Муніципального Казенного Учреждения "Муніципальний архів города Керчи" від 17.08.2016 №Я-19/3 та № Я-19/4 , видати довідку про те, що судна ППО "Югрибпоиск" не відносяться до суднів портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз'їзних, приміського і внутріміського сполучення, та, що оплата праці проводилася за ставками та посадовими окладами, затвердженими для членів екіпажів морського і річного флоту не можливо, оскільки такі документи на зберігання до архіву не надходили.

Крім того, Виробниче пошукове підприємство промислової розвідки та Науково-дослідного флоту «Південьрибпошук» ліквідовано, а тому отримати відомості про нарахування заробітної плати за окремі місяці роботи позивача, про недоведеність здійснення оплати праці за ставками та посадовими окладами, затвердженими для екіпажів суден морського та річного флоту не є можливим, а відсутність необхідних документів в архівній установі не може бути підставою для обмеження прав позивача на соціальний захист.

Відповідно по п.1,3 ст.64 Закону України " виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов'язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених порушень законодавства про порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, здійснення фінансових операцій з коштами Пенсійного фонду та порядок їх використання.

Пунктом 13 ч.2 цієї статті визначено, що пенсійні органи повинні надавати безоплатно страхувальникам і застрахованим особам в усній та письмовій формі, а також через засоби масової інформації консультації з питань застосування законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, роз'яснювати їхні права, обов'язки і відповідальність, порядок сплати страхових внесків, заповнення звітності та інші питання відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.1998р. №814 "Про вдосконалення технічного, класифікаційного і судноплавного нагляду на морському і річковому транспорті" повноваження з питань технічного і класифікаційного нагляду реалізуються через Регістр судноплавства України, який є державним підприємством у галузі морського та річкового транспорту.

Згідно з п.1 Положення про Регістр судноплавства України, затвердженим вказаною Постановою, Регістр судноплавства України (далі - Регістр) є національним класифікаційним товариством, яке здійснює технічний нагляд і проводить класифікацію морських і річкових торговельних суден відповідно до статті 22 Кодексу торговельного мореплавства України і статей 26 і 29 Закону України "Про транспорт".

Тому, відповідач не був позбавлений можливості отримати необхідну інформацію сам або надати необхідне роз'яснення позивачу щодо отримання цієї інформації.

Крім того, враховуючи наведені норми та встановлені судом обставини, колегія суддів вважає, що відповідач не позбавлений був можливості у відповідності до вимог п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року за відсутності документів, які ним витребовувалися установити трудовий стаж позивача на підставі інших документів та показів не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Отже, відповідач не використав всі надані йому повноваження, вирішуючи питання про призначення позивачу пенсії та дійшов передчасних висновків, що позивач не має права на призначення на пільгових підставах.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 8 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Посилання відповідача, як на підставу для відмови в призначенні пенсії, на постанову Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. №595 є безпідставними, оскільки цією постановою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, згідно п.1 якого, цей Порядок визначає процедуру фінансування бюджетних установ, надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям (далі - установи), здійснення соціальних виплат населенню Донецької та Луганської областей.

Тобто, цей підзаконний акт не вирішує питання безпосереднього функціонування підприємств та організацій, які знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та, відповідно, не встановлюють прямої заборони приймати документи, які ними видані до окупації відповідної території України.

Надані позивачем ОСОБА_4 містять штамп установи та печатку, підписані уповноваженими особами, а тому повинні бути прийняті органом Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії позивачу.

З огляду на наведене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не надано відомостей, що плавсклад, на якому працював позивач з 05.07.1982р. по 19.09.1998р. в ВПП «Південрибпошук», не відносився до постійно працюючих на акваторії порту, службово-допоміжних, роз'їзних, приміського і внутріміського сполучення та, що оплата праці здійснювалася за ставками, окладами, затвердженими для членів екіпажів морського, річкового суду.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній на час ухвалення судового рішення судом першої інстанції ) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній на момент прийняття цієї постанови) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній на момент прийняття цієї постанови) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова суду першої інстанції не відповідає, а викладені в апеляційній скарзі мотиви скаржника є прийнятними, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про часткове задоволення позову.

Судові витрати присуджуються позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Житомирської області з урахуванням положень ч. 3 ст. 139 КАС України пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 896грн.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "27" вересня 2017 р. скасувати та прийняти нову.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Житомирської області щодо відмови ОСОБА_3 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України Житомирської області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 31.03.2017 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Присудити на користь ОСОБА_3 (ІНН НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Житомирської області (КОД ) судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 896грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Є.М. Мацький

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "27" березня 2018 р.