Справа № 821/88/18
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/88/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Олешківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської, в якому він просить зобов'язати відповідача зарахувати до страхового та пільгового трудового стажу період роботи з 01.06.2014р. по 31.10.2015р. прохідником підземним на відокремленому підрозділі "Шахта імені ОСОБА_2" та здійснити з урахуванням вказаного стажу перерахунок пенсії з 01.08.2017р.

Ухвалою від 19.01.2018р. відкрите спрощене провадження у справі без виклику сторін.

У зв'язку з поданням адміністративного позову без додержання вимог, встановлених процесуальним законодавством, ухвалою суду від 02.02.2018р. позов залишено без руху.

Ухвалою від 19.02.2018р. у звязку із усуненням недоліків позову, продовжено розгляд справи у спрощеному провадженні.

Ухвалою від 19.02.2018р. замінено відповідача ОСОБА_3 об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області на його правонаступника - ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі-відповідач).

Ухвалою від 02.03.2018р. задоволено клопотання відповідача, продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом сторін), розгляд справи призначено на 21 березня 2018р.

Ухвалою від 21.03.2018р. суд, перебуваючи у нарадчій кімнаті, поновив судовий розгляд справи та витребував додаткові докази, розгляд справи призначений на 29.03.2018р.

У судове засідання 29.03.2018р. представники сторін не прибули, надали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач як пенсіонер перебуває на обліку в Олешківському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Херсонської області (далі ОСОБА_3 ОУПФУ) та отримує пільгову пенсію за віком за Списком №1, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016р. До пільгового стажу роботи за Списком №1 позивачу не зараховано роботу у відокремленому підрозділі «Шахта імені ОСОБА_2» підземним прохідником на шахті за період з 01.06.2014р. по 31.10.2015р. У квітні 2017 позивач звертався до Олешківського ОУПФУ про пояснення причин неврахування до пільгового стажу вказані роботи, проте отримав невмотивовану відповідь. У жовтні 2017р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про зарахування до пільгового стажу роботу у відокремленому підрозділі «Шахта імені ОСОБА_2» підземним прохідником на шахті за період з 01.06.2014р. по 31.10.2015р. ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 08.11.2017р. відмовило у зарахуванні пільгового стажу роботи, на підставі того, що в пенсійній справі позивача наявна довідка від 07.10.2015р. №575/01, видана відокремленим підрозділом «Шахта імені ОСОБА_2», на підтвердження стажу роботи підземним прохідником на шахті за період з 01.06.2014р. по 31.10.2015р., яку відповідач не приймає, оскільки вона видана підприємством, яке створене на тимчасово окупованій території України у порядку, не передбаченому законами України, є недійсною та не може бути врахована при обчисленні загального та пільгового стажу роботи на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Окрім цього згідно даних Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування за період з 01.06.2014р. по 31.10.2015р. по юридичній особі «Відокремлений підрозділ «Шахта імені ОСОБА_2» відсутні відомості про сплату страхових внесків, тому підстав для зарахування зазначеного періоду до страхового стажу не має. Посилаючись на норми Конституції України, пенсійного законодавства, позивач вважає, що відмова у зарахуванні до пільгового стажу роботи є незаконною і порушує його права. Із вказаних підстав просить суд повністю задовольнити позов.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити у задоволенні позову із наступних підстав.

09.03.2016р. управлінням Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області за заявою позивача прийнято рішення № 6523 про призначення останньому пенсії за віком за Списком №1 з 01.11.2015р.. При призначенні пенсії не був врахований стаж з 01.06.2014р. по 31.10.2015р., оскільки згідно даних Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування за період з 01.06.2014р. по 31.10.2015р. по юридичній особі «Відокремлений підрозділ «Шахта імені ОСОБА_2» де працював позивач, відсутні відомості про сплату страхових внесків за спірний період. Надана позивачем довідка від 07.10.2015р. №575/01, видана відокремленим підрозділом «Шахта імені ОСОБА_2», згідно якої позивач працював на посаді підземного прохідника з 02.04.2008р. по дату видачі довідки, є недійсною та не може бути врахована при обчисленні загального та пільгового стажу роботи, оскільки видана підприємством, яке створене на тимчасово окупованій території України у порядку, не передбаченому законами України, та суперечить вимогам Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Також зазначено, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, з підстав пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду, оскільки про не зарахування пільгового робочого стажу позивачу було відомо з моменту призначення пенсії (з 01.11.2015р.) та взяття на облік до Голопристанського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (з 15.08.2016р.).

Спірні правовідносини стосуються не зарахування до пільгового стажу роботи позивача на підприємстві, розміщеному на тимчасово окупованій території України та відмови у перерахунку пенсії.

У судовому засіданні 21.03.2018р. представник позивача позовні підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 16.12.2015 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області з заявою про призначення пенсії. Управлінням прийнято рішення № 6523 від 09.03.2016 року про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.11.2015 року за Списком № 1.

При призначені пенсії позивачу враховано страховий стаж 25 років 5 місяців 9 днів, в тому числі стаж роботи на підземних роботах 14 років 0 місяців 18 днів. Стаж враховано по 31.05.2014 року.

На момент призначення пенсії позивачу не було враховано період роботи з червня 2014 по грудень 2015 року, оскільки відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу від 18.01.2016. з червня 2014 по грудень 2015 року по юридичній особі Відокремлений підрозділ Шахта імені ОСОБА_2 відсутні відомості сплату страхових внесків.

На підставі розпорядження №13098 від 15.08.2016, за матеріалами пенсійної справи позивача взято на облік до Голопристанського обєднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області та враховано страховий стаж 25 років 5 місяців 9 днів, тому числі стаж роботи на підземних роботах 14 років 0 місяців 18 днів. Стаж враховано по 31.05.2014р. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу від 14.07.2016р., за період з червня 2014 по грудень 2014 року, та за період 2015-2016 років змін не відбулося.

20.04.2017р. позивач звернувся до Голопристанського обєднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області із запитом про надання йому інформації про порядок призначення його пенсії.

Листом від 27.04.2018р. № Д/01-02 отримав відповідь із відповідним розясненням та випискою із розпорядження про призначення пенсії.

19.10.2017р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про зарахування до пільгового стажу роботу у відокремленому підрозділі «Шахта імені ОСОБА_2» підземним прохідником на шахті за період з 01.06.2014р. по 31.10.2015р. та проведення перерахунку пенсії.

ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Херсонській області листом від 08.11.2017р. № 140/д-99-1 повідомило позивача про відмову у зарахуванні пільгового стажу роботи, на підставі того, що в пенсійній справі позивача наявна довідка від 07.10.2015р. №575/01, видана відокремленим підрозділом «Шахта імені ОСОБА_2», на підтвердження стажу роботи підземним прохідником на шахті за період з 01.06.2014р. по 31.10.2015р., яку відповідач не приймає, оскільки вона видана підприємством, яке створене на тимчасово окупованій території України у порядку, не передбаченому законами України, є недійсною та не може бути врахована при обчисленні загального та пільгового стажу роботи на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Окрім цього згідно даних Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування за період з 01.06.2014р. по 31.10.2015р. по юридичній особі «Відокремлений підрозділ «Шахта імені ОСОБА_2» відсутні відомості про сплату страхових внесків, тому підстав для зарахування зазначеного періоду до страхового стажу не має.

Не погоджуючись з відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Відповідно до п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов'язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконаної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним Фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Із копії трудової книжки позивача встановлено, що він 15.11.2010 року переведений проходчиком підземним 6 розряду із повним робочим днем на шахті на підприємстві відокремлений підрозділ «Шахта імені ОСОБА_2». Звільнений за власним бажанням 17.04.2016р.

Крім того, судом встановлена наявність довідок виданих відокремленим підрозділом «Шахта імені ОСОБА_2» на імя ОСОБА_1, а саме:

- довідка від 07.10.2015р. № 575/01 про те, що позивач дійсно працював на ВП «Шахта імені ОСОБА_2» на посаді підземного прохідника з 02.04.2008р. по теперішній час, а саме на дату видачі по Списку №1, розділ 1, підрозділ 1.1а. Виконував тільки підземні роботи на ділянці підйом установок. Працював повний день та інших робіт не виконував. Довідка видана на підставі особової картки форми Т-2 за №1950, ЄТКД, особового рахунку, протоколу по вислузі;

- довідка від 23.11.2015р. № 818 про заробітну плату для обчислення пенсії в якій зазначено суми виплат позивачу заробітної плати з січня 2013р. по жовтень 2015р. Зазначено, що на всі виплати нараховані страхові внески (єдиний внесок). Довідка видана на підставі особових рахунків №1950.

Суд не погоджується із висновками відповідача, викладеними у листі від 08.11.2017р. № 140/д-99-1 про недійсність вказаних довідок, оскільки вони видані підприємством, яке створене на тимчасово окупованій території України у порядку, не передбаченому законами України, зважаючи на наступне.

Статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, особливий правовий режим на цій території, особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб визначає та встановлює Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 року № 1207-VII (далі Закон № 1207-VII).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1207-VII державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом (ч. 2 ст. 9 Закону № 1207-VII).

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч. 3 ст. 9 Закону № 1207-VII).

Встановлення звязків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України (ч. 4 ст. 9 Закону № 1207-VII).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Із аналізу норм Закону № 1207-VII слідує, що визначальною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Суд звертає увагу, що довідки №575/01 від 07.10.2015р та №818 від 23.11.2015р., видані ВП «Шахта імені ОСОБА_2» засвічені підписами керівника та головного бухгалтера та скріплені печаткою підприємства, на якій зазначено: «Міністерство енергетики та вугільної промисловості України. Відокремлений підрозділ державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія. Україна. м. Донецьк. Шахта імені ОСОБА_2. Код ».

Отже відсутні підстави вважати, що дані довідки видані підприємством, створеним у порядку, не передбаченому законом.

Відтак, видача довідки підприємством, яке на даний час знаходиться на окупованій території, не може заперечувати факту роботи позивача підземним прохідником на ВП «Шахта імені ОСОБА_2» у період з 01.06.2014р. по 31.10.2015р., отримання ним заробітної плати та нарахування на неї страхових внесків.

Необгрунтованими суд вважає також доводи відповідача про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу період роботи позивача з 01.06.2014р. по 31.10.2015р., у звязку із відсутністю відомостей про сплату роботодавцем позивача ВП «Шахта імені ОСОБА_2» страхових внесків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI ) платниками єдиного внеску є: 1) роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Судом встановлено, що позивач у період з 01.06.2014р. по 31.10.2015р. на ВП «Шахта імені ОСОБА_2» отримував заробітну плату, на яку були нараховані страхові внески (єдиний внесок).

На думку суду, відсутність відомостей у відповідача про надходження від роботодавця цих коштів не може бути підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи позивача на підземних роботах згідно Списку №1. Інакше не зарахування цього стажу роботи буде фактично покладанням на позивача як фізичну особу відповідальності за неможливість держави організувати належну роботу органів Пенсійного фонду України на тимчасово окупованій території, тобто законні права позивача порушуються через обставини, що не залежать від його волі та перебувають поза межами його впливу.

Отже суд визнає безпідставним посилання відповідача на відсутність інформації у Державному реєстрі загальнообовязкового державного соціального страхування про сплату страхових внесків як причину відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до пільгового стажу позивача.

Таким чином, доказами, наданими позивачем, підтверджується його право на зарахування спірного строку роботи до пільгового робочого стажу згідно Списку №1.

Також суд критично ставиться до посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, оскільки порушення прав позивача, що виразилось у не нарахуванні та невиплаті йому пенсії із урахуванням пільгового стажу є триваючим порушенням, відтак строк звернення до суду позивачем не пропущений.

Слід звернути увагу на правові позиції Конституційного Суду України в таких рішеннях: від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011, згідно яких громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано право, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене (правові).

Аналіз прецедентної практики Європейського суду з прав людини дає підстави для формування позиції, що при вирішенні питань щодо порушення державами учасницями положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї велика увага акцентується на дотриманні державною принципу "правомірних або законних очікувань" та захисту прав людини через призму цього принципу.

Зокрема, у справах "ОСОБА_5 Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії" та "Федоренко проти України" Європейський суд з прав людини констатував, що відповідно до прецедентного права органів, які діють на підставі конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Тобто, Європейський суд з прав людини зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та сформував позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат, в тому числі і пенсійних на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Суд вважає, що позивач, працюючи ВП «Шахта імені ОСОБА_2» підземним прохідником з 02.04.2008р. до звільнення у 2016 році, отримуючи заробітну плату, на яку нараховувались страхові внески (єдиний внесок), мав обґрунтовані сподівання на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача зарахувати до страхового та пільгового трудового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.06.2014р. по 31.10.2015р. прохідником підземним на відокремленому підрозділі "Шахта імені ОСОБА_2".

Щодо позовних вимог про проведення перерахунку пенсії з 01.08.2017р., суд зазначає наступне.

Статтею 84 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що перерахунок призначеної пенсії провадиться з таких строків: при виникненні права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа; при настанні обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15-го числа.

Тобто перерахунок пенсії здійснюються особі не з моменту коли особі стало відомо про право на такий перерахунок, а з моменту звернення за перерахунком.

Судом встановлено, що позивач із заявою про перерахунок пенсії звернувся до відповідача 19.10.2017р., відповідно право на перерахунок пенсії у нього виникає із 01.11.2017р.

Враховуючи викладене, суд частково задовольняє позовні вимоги.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. (ч.3 ст.139 КАС України).

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України Херсонської області () зарахувати до страхового та пільгового трудового стажу ОСОБА_1 (код ІПН НОМЕР_1) період роботи з 01.06.2014р. по 31.10.2015р. включно прохідником підземним на відокремленому підрозділі "Шахта імені ОСОБА_2" та здійснити з урахуванням вказаного стажу перерахунок пенсії з 01.11.2017р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фону України Херсонської області () на користь ОСОБА_1 (код ІПН НОМЕР_1) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 352,4 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Морська Г.М.

кат. 10.2.4