Справа № 501/3016/16-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27.03.2018

м. Київ

К/9901/16012/18

501/3016/16-а

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Гімона М.М.,

суддів: Бучик А.Ю., Мороз Л.Л.,

розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 8 серпня 2017 року у справі № 501/3016/16-а за позовом ОСОБА_1 до Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов'язання перерахувати пенсію,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернулася до суду з позовом до Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (надалі - Управління, відповідач), в якому просила:

визнати протиправним рішення Управління щодо відмови в перерахунку їй пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням зарплати державним службовцям згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1103 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (надалі - Постанова № 1103);

зобов'язати відповідача з 1 грудня 2016 року здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу, призначеної в розмірі 83 відсотки заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі із врахуванням довідки про заробітну плату, що додається для перерахунку непрацюючим державним службовцям.

Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 24 квітня 2017 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним і скасовано Рішення № 44. Зобов'язано Управління, починаючи з 1 грудня 2016 року, провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 83% заробітної плати на державній службі на посаді головного спеціаліста відділу праці Управління соціальної політики Іллічівської міської ради Одеської області, з урахуванням довідки про заробітну плату, виданої Управлінням соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року рішення першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Вищий адміністративний суд України 8 серпня 2017 року постановив ухвалу, якою відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою позивача. Погодившись із висновком суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції зазначив, що Постановою № 1013 врегульовані лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та їх індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати. А тому суд касаційної інстанції прийшов до висновку, що Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення перерахунку призначених пенсій державних службовців з підвищенням окладів з 1 січня 2015 року. Також зазначив, що Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (набрав чинності з 1 травня 2015 року; надалі - Закон № 889-VIII) пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким не передбачено перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

ОСОБА_1 подала до Верховного Суду України заяву про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 8 серпня 2017 року у справі № 501/3016/16-а у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції статті 37-1 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (надалі - Закон № 3723-XII). У заяві позивач просив скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року, ухвалу Вищого адміністративного суду України від 8 серпня 2017 року, залишивши в силі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 24 квітня 2017 року.

Як на приклад неоднакового правозастосування ОСОБА_1 послалась на ухвали Вищого адміністративного суду України від 17 січня 2017 року у справі № 621/1632/16-а (провадження К/800/27323), від 15 серпня 2017 року у справі 599/1491/16-а (провадження № К/800/9988/17), у яких цей суд по-іншому і, на переконання заявника, правильно застосував одні й ті самі норми матеріального права у подібних правовідносинах.

12 лютого 2018 року ухвалою судді Верховного Суду Гімона М.М. відкрито провадження у справі № 501/3016/16-а.

Управлінням на заяву позивача було надіслано відзив, в якій воно просило відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1

Перевіривши наведені у заяві доводи, суд дійшов висновку про неоднакове застосування судом касаційної інстанції статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ.

У рішенні, про перегляд якого подано заяву, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що на день звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії (17 листопада 2017 року) відсутні правові підстави для здійснення такого перерахунку, оскільки з 1 травня 2016 року набрав чинності Закон України № 889-VIII, у зв'язку з чим положення статті 37-1 Закону № 3723-XII, втратили чинність.

У постанові Вищого адміністративного суду України від 17 січня 2017 року у справі № 621/1632/16-а (провадження № К/800/27323/16), наданій для порівняння, суд зазначив про наявність права у позивача (пенсіонера-державного службовця) права на перерахунок пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з Постановою № 1013, оскільки, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами при вирішенні питання перерахунку пенсії державного службовця підлягає застосуванню положення статті 37-1 Закону № 3723-XII, які були чинні на момент виникнення у позивача права на перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку із підвищенням заробітної плати державних службовців.

Усуваючи розбіжності у застосуванні судом касаційної інстанції зазначеної норми матеріального права, суд прийшов до наступного висновку.

Щодо застосування даної правової норми, Верховний Суд України висловлював правову позицію у постанові від 7 листопада 2017 року у справі № 398/4332/16.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 1 травня 2016 року визначалися Законом № 3723-ХІІ. Зокрема, відповідно до статті 37 цього Закону позивачу у цій справі призначено пенсію.

Частина перша статті 37-1 зазначеного Закону у редакції, чинній до 1 січня 2015 року, передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, статтю 37-1 Закону № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Прийняття зазначеного Закону, як убачається із пояснювальної записки до його законопроекту, було обумовлено необхідністю реалізації заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів та приведення до фінансових можливостей дії положень окремих законів України, створення умов для стабілізації фінансового стану держави та удосконалення окремих положень соціальної політики.

Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям після 1 січня 2015 року делегував Уряду.

Правове регулювання Урядом зазначеного питання у період з 1 січня по 1 грудня 2015 року знайшло своє відображення у пунктах 4, 5 постанови КМУ № 865, за змістом яких підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця було передумовою для перерахунку пенсії.

Так, за правилами пункту 4 постанови КМУ № 865 у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом № 3723-ХІІ, визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Мінсоцполітики (пункт 5 постанови КМУ № 865).

Постановою № 1013 , якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 1 грудня 2015 року, пункт 4 постанови КМУ № 865 виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: «форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, постанова КМУ № 1013 не містить.

Отже, з 1 грудня 2015 року по 1 травня 2016 року чинне законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених за статтею 37 Закону № 3723-ХІІ. При цьому чинна у зазначений період редакція статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише відносила вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України.

У ході реформування системи державного управління 10 грудня 2015 року прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, - Закон № 889-VIII.

У зв'язку з набуттям з 1 травня 2016 року чинності зазначеним Законом, положення Закону № 3723-XII втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII).

Натомість у статті 90 Закону № 889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV, стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців до яких не віднесено.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Ураховуючи наведені вище положення джерел права, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що з 1 грудня 2015 року - початку застосування Постанови № 1013, якою пункт 4 постанови КМУ № 865 виключено, а її пункт 5 викладено в іншій редакції, та у зв'язку з набранням у подальшому чинності Законом № 889-VIII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за статтею 37 Закону № 3723-XII, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 цей Суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, враховуючи, що законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Таким чином, ухвала Вищого адміністративного суду України від 8 серпня 2017 року у справі № 501/3016/16-а ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та не підлягає скасуванню.

Що стосується ухвали Вищого адміністративного суду України від 15 серпня 2017 року у справі № 599/1491/16-а (провадження № К/800/9988/17), також наданій для порівняння, то Верховний Суд не може брати її як приклад неоднакового застосування статті 37-1 Закону № 3723-XII, оскільки даним рішення суд касаційної інстанції залишив без змін процесуальну ухвалу суду апеляційної інстанції (про відмову у відкритті апеляційного провадження), в якій ця правова норма застосована не була.

Враховуючи вищенаведене та відповідно до частини першої статті 244 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року), суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді М.М. Гімон

А.Ю. Бучик

Л.Л. Мороз