Справа № 807/2168/15
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні клопотання

27 березня 2018 рокум. Ужгород№ 807/2168/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Луцович М.М., суддів Рейті С.І., Шешеня О.М.

розглянувши у порядку письмового провадження заяву Тудовші Панфіла Івановича про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовною заявою Тудовші Панфіла Івановича до Міністерства оборони України, Центральної військово-лікарської комісії про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Тудовші Панфіл Іванович звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовною заявою Тудовші Панфіла Івановича до Міністерства оборони України, Центральної військово-лікарської комісії про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.04.2016 року даний адміністративний позов задоволено частково; зобовязано Центральну військово-лікарську комісію повторно розглянути заяву Тудовші Панфіла Івановича щодо зміни причинного зв'язку захворювання Тудовші Панфіла Івановича пов'язаного із проходженням військової служби та отримання травми в період проходження військової служби з виконанням обов'язків військової служби. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постанова Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.04.2016 року набрала законної сили згідно ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2016 року.

Закарпатським окружним адміністративним судом 04.08.2016 року був виданий виконавчий лист № 807/2168/15, згідно з яким зобовязано Центральну військово-лікарську комісію повторно розглянути заяву Тудовші Панфіла Івановича щодо зміни причинного звязку захворювання Тудовші Панфіла Івановича, повязаного із проходженням військової служби та отримання травми в період проходження військової служби з виконанням обовязків військової служби.

16.02.2018 року через відділ документального забезпечення суду від Тудовші Панфіла Івановича надійшло клопотання про здійснення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобовязання відповідача подати звіт про виконання судового рішення в адміністративній справі №807/2168//15 від 11.04.2016 року. В обґрунтування клопотання позивач покликається на невиконання відповідачем судового рішення зобов'язального характеру, яке набрало законної сили, внаслідок чого позивач вважає, що з метою захисту його порушеного права слід встановити судовий контроль за виконанням рішення, яке набрало законної сили.

Частиною 3 статті 3 КАС України (в редакції, чинній з 15.12.2017) встановлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.166 КАС України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

За визначенням, наведеним в п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

З огляду на наведене та враховуючи, що процесуальний закон не встановлює порядку розгляду клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд вважає можливим вирішити подане позивачем клопотання в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту субєкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд зазначає, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства та спрямований на забезпечення виконання судового рішення. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

Враховуючи приписи ч.1 ст.382 КАС України, суд вважає можливим розгляд питання щодовстановлення судового контролю після ухвалення рішення по справі шляхом постановлення ухвали з відповідного питання.

При цьому суд враховує, що статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обовязковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід'ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід'ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Окрім наведеного вище, суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 5 вищезазначеного закону також передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Враховуючи норми вищевикладених статей, а також те, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.04.2016 року, яке забрало законної сили, перебуває на виконанні в органах ДВС, суд приходить до переконливого висновку, що в даному випадку відсутні правові підстави для встановлення заходів судового контролю.

Відповідно до п.25 ч.1 ст.294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо накладення штрафу та інших питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу.

На підставі наведеного та керуючись статтями 3, 241, 294, 370, 382 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Тудовші Панфіла Івановича про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовною заявою Тудовші Панфіла Івановича до Міністерства оборони України, Центральної військово-лікарської комісії про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у строк встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3