Справа № 823/1941/17
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1941/17 Суддя (судді) першої інстанції: Руденко А.В.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 березня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду в складі:

Головуючого судді Петрика І.Й.

суддів Вівдиченко Т.Р., Собківа Я.М.

при секретарі Кузьміній Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису) апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області

на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 січня 2018 року

у справі № 823/1941/17

за позовом ОСОБА_2

до відповідача Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

Позивач- ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №813-13 від 09.06.2016, яким визначено зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сумі 755 грн. 16 коп.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 січня 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 09.06.2016 № 812-13 про визначення ОСОБА_2 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сумі 755 (сімсот п'ятдесят п'ять) гривень.

Не погодившись із рішенням суду, відповідач- Державна податкова інспекція у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, у зв'язку із чим просить скасувати рішення першої інстанції та прийняти нове, про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 є власником 1/2 частини нежилого приміщення загальною площею 124 кв.м., яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1.

22.01.2015 Черкаська міська рада прийняла рішення №2-672, яким відповідно до статті 266 Податкового кодексу України на території міста Черкаси встановлено податок на майно, зокрема, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно пункту 3.1 вказаного Положення об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Пунктом 6 вказаного Положення передбачено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється у розмірі 1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Пунктом 5 рішення Черкаської міської ради від 22.01.2015 №2-672 встановлено, що відповідно до пункту 4 розділу 11 Прикінцевих положень до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-V111 це рішення застосовується з дати набрання чинності зазначеного Закону, тобто з 1 січня 2015 року.

Рішення Черкаської міської ради від 22.01.2015 №2-672 було опубліковане 02.02.2015 в інформаційному бюлетені Черкаської міської ради «Місто» №1 без додатків. У публікації було зазначено, що ознайомитись з рішенням та додатками до нього можна на офіційних сайтах міської ради (http://www.rada.cherkasy.ua/ua) та департаменту фінансової політики Черкаської міської ради (http://www.dfp.ck.ua).

Також рішення Черкаської міської ради від 22.01.2015 №2-672 разом з додатками було опубліковане на сайті (http://www.rada.cherkasy.ua/ua).

Державною податковою інспекцією у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області прийнято податкове повідомлення-рішення №813-13 від 09.06.2016, яким на підставі рішення Черкаської міської ради від 22.01.2015 №2-672 та Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (додаток №1 до рішення) позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік у розмірі 1 відсоток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2015 року (1218 грн. станом на 01.01.2015) за 1 квадратний метр належної позивачу 1/2 частини нежилого приміщення (62 кв.м.) у загальній сумі 755 грн. 16 коп.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями податкового повідомлення-рішення №813-13 від 09.06.2016 (а.с. 11), реєстру платників податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с. 72), інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 10.01.2018 (а.с. 91-93), рішення Черкаської міської ради від 22.01.2015 №2-672 (а.с. 94-96), Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (додаток №1 до рішення) (а.с. 97-100), витягу з сайту Черкаської міської ради «База даних нормативних документів Черкаської міської ради» (а.с. 101), інформаційного вісника Черкаської міської ради «Місто» №1 від 02.02.2015 (а.с. 102).

Не погоджуючись з прийнятим рішення відповідача, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відносини щодо встановлення та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, регулюються Податковим кодексом України.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015, до Податкового кодексу України внесені зміни.

Так, статтею 8 Податкового кодексу України передбачено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з підпунктами 12.1.2, 12.1.4 пункту 12.1 статті 12 Податкового кодексу України Верховна Рада України встановлює перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних та міських рад, та положення, визначені в пунктах 7.1, 7.2 статті 7 цього Кодексу щодо місцевих податків та зборів, а саме: щодо встановлення таких елементів податку, як платники податку; об'єкт оподаткування; база оподаткування; ставка податку; порядок обчислення податку; податковий період; строк та порядок сплати податку; строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку; а також податкові пільги та порядок їх застосування.

Відповідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 N71-VIII внесено зміни до статті 265 Податкового кодексу України, згідно з якими визначено, що податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Також внесені зміни до статті 266 Податкового кодексу України, відповідно до яких встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1); об'єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1); базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1); базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1).

Таким чином, з 01.01.2015 Податковим кодексом України встановлено новий податок, а саме: податок на нежитлову нерухомість.

Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Згідно з пунктом 10.2 статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

При цьому пунктом 10.3 вказаної статті передбачено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Таким чином, податок на майно (в частині податку на майно, відмінне від земельної ділянки), встановлюється лише за рішеннями місцевих рад.

Згідно пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Так, встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 12.3.1); при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (підпункт 12.3.2); рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період), в іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (підпункт 12.3.4).

Відповідно до статті 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Таким чином, згідно з вказаними приписами Податкового кодексу України рішення місцевої ради, офіційно не оприлюднене органом місцевого самоврядування до 15 липня поточного року, застосовується починаючи з 1 січня року, наступного за роком, в якому планується застосовувати місцевий податок.

Згідно статті 12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11.09.2003 №1160-IV регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 N71-VIII органам місцевого самоврядування було рекомендовано у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об`єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Також було встановлено, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

На виконання вказаного припису Черкаською міською радою було прийнято рішення від 22.01.2015 №2-672, яким встановлено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке було опубліковане в інформаційному бюлетені Черкаської міської ради «Місто» без додатків а також на офіційному сайті Черкаської міської ради (http://www.rada.cherkasy.ua/ua).

Оскільки норми статті 12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11.09.2003 №1160-IV щодо офіційного оприлюднення рішень міських рад у 2015 році не застосовувались, оприлюднення рішення повинно було здійснюватись відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (в редакції станом на 01.01.2015), згідно яким: розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (пункт 1 частини першої статті 13); розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення (пункт 1 частини першої статті 14); розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності (пункт 2 частини першої статті 15).

Згідно статті 5 вказаного Закону доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом.

Беручи до уваги, що рішення Черкаської міської ради від 22.01.2015 №2-672 було опубліковане в інформаційному бюлетені Черкаської міської ради «Місто» №1 від 02.02.2015, а також на офіційному сайті Черкаської міської ради (http://www.rada.cherkasy.ua/ua), суд приходить до висновку, що вказане рішення було оприлюднено відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI, відтак, є офіційно оприлюдненим відповідно до вимог підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно підпункту 266.7.3 пункту 266.7 вказаної статті платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

Оскільки вказаними нормами не передбачено вручення платнику податку розрахунку податку, натомість передбачено право платника податку звернутись до податкового органу з письмовою заявою щодо проведення звірки, посилання позивача на відсутність розрахунку податку є необгрунтованою.

Разом з цим, згідно з пунктом 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України.

Як вбачається із матеріалів справи, рішення Черкаської міської ради від 22.01.2015 №2-672 було опубліковане 02.02.2015, тобто після 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів, як передбачено підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, його положення мають застосовуватись починаючи з 2016 року.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що відповідно до пункту 10.2 статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю). Оскільки податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не є обовязковим для встановлення місцевими радами, підпункт 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, який передбачає, що у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, не застосовується у звязку з відсутністю таких мінімальних ставок.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби Черкаської області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 січня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст.. 329 КАС України.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді Вівдиченко Т.Р.

Собків Я.М.