Справа № 813/3050/15
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року№ 876/8745/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Львівриба» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року у справі №813/3050/15 (суддя Сидор Н.Т., постанова прийнята о 14/00 год, м.Львів, повний текст складено 28 січня 2016 року) за його позовом до Кам'янка-Бузького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1, Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти», Приватне підприємство «Гал-Ексім», Публічне акціонерне товариство «Галичфарм», відділ державної експертизи умов праці, оплати праці та соціально-трудових відносин Управління праці та зайнятості населення Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації, про визнання неправомірною відмови та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

16.06.2015 Приватне акціонерне товариство «Львівриба» (далі - ПрАТ) звернулося до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Кам'янка - Бузькому районі Львівської області (далі - УПФ правонаступник Кам'янка-Бузьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області (далі - ОУПФ), ПФУ відповідно) у якому просило:

визнати неправомірною відмову відповідача у проведенні перерахунку суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1, яку зобов'язане відшкодувати ПрАТ;

зобов'язати УПФ провести перерахунок частки витрат на виплату та доставку пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1, яку зобов'язаний відшкодовувати позивач, з урахуванням наявного у вказаного пенсіонера трудового стажу за професіями згідно Списку №2 у Дочірньому підприємстві «Прикарпаттям'ясо» Закритого акціонерного товариства «Львівський м'ясокомбінат» (далі - ЗАТ-1), Товаристві з обмеженою відповідальністю «Львівська беконно-косервна фабрика» (26.02.2004 перейменована на Закрите акціонерне товариство «Львівська беконно-косервна фабрика»; далі - ЗАТ-2), Приватному підприємстві «Гал-Ексім» (далі - ПП), Публічному акціонерному товаристві «Галичфарм» (далі - ПАТ).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено (т.1 а.с.158-164).

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

В доводах апеляційної скарги ПрАТ вказує, що при визначенні частки для позивача у відшкодуванні витрат ПФУ на виплату пільгової пенсії призначеної ОСОБА_1 (за Списком №2), (пропорційно стажу роботи, набутому пенсіонером на підприємстві) відповідач залишив поза увагою те, що ОСОБА_1, окрім як на ПрАТ, працював ще й на інших підприємствах, стаж роботи на яких теж дає право на отримання пенсії на пільгових умовах. Тобто ПрАТ не є останнім місцем праці спірного пенсіонера, що підтверджується відомостями з його трудової книжки. Однак, ОУПФ відмовляється здійснити перерахунок частки позивача у відшкодуванні витрат на виплату цьому пенсіонеру пільгової пенсії.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 30 травня 2016 року скасував постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року і прийняв нову, якою позов задовольнив. Визнав неправомірною відмову УПФ у проведені перерахунку суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1, яку зобов'язане відшкодовувати ПрАТ. Зобов'язав відповідача провести перерахунок частки витрат на виплату та доставку пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1, яку зобов'язане відшкодовувати ПрАТ, з урахуванням наявного у ОСОБА_1 трудового стажу за професіями згідно зі Списком №2 у ЗАТ-1, ЗАТ-2, ПП, ПАТ (т.1 а.с.235-240).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, відмовляючи у перерахунку розміру частки позивача у відшкодуванні витрат на виплату пільгової пенсії ОСОБА_1, діяв правомірно.

Суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 працював, окрім як на ПрАТ, ще й на інших підприємствах, стаж роботи на яких не враховано при призначення пільгової пенсії зазначеній особі, то вимоги позивача про перерахунок його частки у відшкодуванні витрат на виплату та доставку пільгової пенсії ОСОБА_1 з метою забезпечення пропорційного відшкодування є обґрунтованими.

В подальшому, Вищий адміністративний суд України (далі - Суд) ухвалою від 26 липня 2017 року касаційні скарги УПФ та ПП задовольнив частково. Постанову суду апеляційної інстанції від 30 травня 2016 року скасував, а справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2 а.с.49-54).

Цей Суд виходив з того, що у справі залишилися не з'ясованими обставини щодо умов (режиму) фактично виконуваних позивачем робіт, з яким закон пов'язує право на призначення пенсії на пільгових умовах. Оскільки позивач стверджує, що ОСОБА_1 набув стаж для призначення пільгової пенсії, працюючи також й на інших підприємствах (ЗАТ-1, ЗАТ-2, ПП, ПАТ), то для вирішення питання про наявність підстав для зарахування такого стажу для призначення пільгової пенсії, а відтак про участь цих підприємств у відшкодуванні витрат на її виплату, необхідно було з'ясувати також і те, чи проводилася атестація робочих місць за умовами праці на цих підприємствах (за посадами, на яких працював ОСОБА_1) і які документи про це свідчать.

Без з'ясування зазначених вище питань висновки суду апеляційної інстанції про неправомірність відмови відповідача у перерахунку частки позивача у відшкодуванні витрат ПФУ на виплату і доставку пільгової пенсії ОСОБА_1 є передчасними і необґрунтованими.

Відповідач відзиву на апеляцій скаргу не подав.

ОУПФ та треті особи, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними у ній та додатково зібраними судом апеляційної інстанції доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 16.05.2013 ОСОБА_1 звернувся до УПФ із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. До цієї заяви, з-поміж іншого, було долучено уточнюючі довідки про особливий характер роботи (або умов праці), трудовий стаж на яких враховується при призначенні пільгової пенсії, а саме: довідку від 11.06.2013 №15, видану ПрАТ (далі - Довідка №15), відповідно до якої ОСОБА_1 працював на цьому підприємстві у період з 13.12.1983 по 01.01.1998 (на посаді машиніста холодильної установки, що обслуговує аміачно-холодильні установки); довідку від 05.02.2013 №113/01-30, видану Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти» (далі - ТОВ, Довідка №113/01-30), відповідно до якої ОСОБА_1 працював на зазначеному підприємстві у період з 01.01.1998 по 29.04.2002, з 13.06.2002 по 10.10.2002; з 11.12.2007 по 05.08.2008 (у всіх випадках - на посаді машиніста холодильної установки, що обслуговує аміачно-холодильні установки).

Крім того, 28.05.2015 позивач надав УПФ довідку від 27.05.2015 №28 (далі - Довідка №28), якою підтверджено пільговий характер роботи ОСОБА_1 на посаді машиніста холодильної установки, що обслуговує аміачно-холодильні установки повний робочий день з 13.12.1983 по 21.08.1992 (т.1 а.с.15, 25-26).

На підставі звернення ОСОБА_1 і наданих документів відповідачем прийнято рішення про призначення йому пенсії на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ).

Щодо стажу роботи, який було враховано при прийнятті такого рішення, то з цього приводу у справі встановлено, що на підставі Довідки №28 ОСОБА_1 зараховано стаж роботи на ПрАТ за період з 13.12.1983 по 01.01.1992, всього 8 років 2 місяці 15 днів, що становить 65,67% від загальної суми витрат ПФУ на виплату і доставку пільгової пенсії ОСОБА_1 Крім того, на підставі Довідки №113/01-30 при призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах враховано його стаж роботи на ТОВ з 01.01.1998 по 29.04.2002; з 13.06.2002 по 10.10.2002; з 11.12.2007 по 05.08.2008, загалом - 4 роки 3 місяці 15 днів. Відповідно частка ТОВ у відшкодуванні витрат ПФУ на виплату пільгової пенсії ОСОБА_1 становить 34,33 %

Між тим з'ясовано, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 після звільнення з ПрАТ він продовжував працювати (крім як на ТОВ з 01.01.1998 по 29.04.2002, потім з 13.06.2002 по 10.10.2002) також і на таких підприємствах: з 16.09.2002 по 08.09.2003 - на ЗАТ-1; з 09.09.2003 по 01.11.2005 - на ЗАТ-2; з 02.11.2005 по 10.12.2007 - на ПП, з 11.12.2007 по 05.08.2008 - знову на ТОВ; з 13.07.2011 по 17.02.2013 - на ПАТ.

Позивач вважає, що стаж роботи, набутий пенсіонером після його звільнення з ПрАТ теж має бути враховано при призначенні пільгової пенсії, відтак і при визначенні частки кожного із підприємств, де набуто такий трудовий стаж, у відшкодуванні витрат ПФУ на виплату цьому пенсіонерові пільгової пенсії.

Відповідно до п.«б» ст.13 Закону №1788-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 затверджуваним Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ), і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з «Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженим постановою КМУ від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442) та розробленими відповідно до цієї постанови «Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41 (далі - Методичні рекомендації).

За п.2 Порядку №442 основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

У вступній частині Методичних рекомендацій зазначено, що результати атестації за умовами праці (далі - атестація) є основою для вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до Закону №1788-ХІІ, інших пільг та компенсацій, а також розроблення і реалізації організаційних, технічних, економічних та соціальних заходів колективного договору щодо поліпшення умов трудової діяльності.

Згідно з п.4 Порядку №442 та пп.1.5 п.1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку №442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

За змістом ст.62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Пунктами 1, 3 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із вимогами п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону №1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Таку правову позицію стосовно правовідносин у спорах про право на пільгову пенсію з підстав, встановлених п.«б» ст.13 Закону №1788-ХІІ раніше висловив Верховний Суд України, зокрема, у постановах від 10 вересня 2013 року №21-183а13, 19 травня 2015 року №21-175а15.

При апеляційному розгляді справи, судом апеляційної інстанції при вирішенні питання про наявність підстав для зарахування стажу ОСОБА_1 за вищезазначені періоди, для призначення пільгової пенсії, та відповідно участі наведених вище підприємств у відшкодуванні витрат на її виплату, було встановлено наступне.

Щодо ЗАТ-1 та ЗАТ-2, то вказані підприємства припинили свою діяльність у 2006 та 2009 роках відповідно, що підтверджується записами у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Для з'ясування того, чи у наведені періоди спірний пенсіонер працював у ЗАТ-1 та ЗАТ-2, чи проводилась у ці періоди атестація робочих місць за умовами праці та які документи про це свідчать, апеляційний суд звертався із запитом до Державного архіву Львівської області (далі - Архів).

У відповідь на таке звернення Архів листом від 22.12.2017 №1697/01-36 повідомив, що перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад працівникам яких підтверджено право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку №2 (далі - Перелік), складеного за результатами атестації у ЗАТ-1 та ЗАТ-2 та відомості нарахування заробітку ЗАТ-1 у Архів на державне зберігання не надходили. Було надано лише копії наказів по цих підприємствах про прийняття та звільнення з роботи ОСОБА_1 та архівну довідку про заробіток пенсіонера із ЗАТ-2 (т.2 а.с.119-127).

До цього ж, ОУПФ у листі від 22.12.2017 №6012/04-12 вказано що, в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 відсутні документи, що підтверджують роботу на пільгових умовах за Списком №2 цього пенсіонера, а також відомості про нарахування та виплату заробітної плати у ЗАТ-1, ЗАТ-2. Зазначено, що періоди роботи на цих підприємствах останньому враховано в загальний стаж на підставі записів в трудовій книжці (т.2 а.с.156-157).

ПП у листі від 26.12.2017 №92 повідомило апеляційний суд, що ОСОБА_1 у період з 02.11.2005 по 10.12.2007 працював машиністом компресорних установок. Зазначило, що протягом всього періоду своєї господарської діяльності ПП не проводило атестацію робочих місць, у зв'язку з чим не може надати суду наказ про затвердження Переліку. Крім того, надало витяги із довідок про нарахування пенсіонеру за періоди його роботи заробітної плати (т.2 а.с.128-155).

ПАТ у відповідь на запит суду від 27.10.2017 щодо надання інформації стосовно роботи ОСОБА_1 та оплати за виконану роботу підтвердило, що вказаний пенсіонер працював у них з 13.07.2011 по 17.02.2013 за професією машиніста компресорних установок та холодильних систем 4 розряду і виконував роботу по сервісному обслуговуванню обладнання. Вказало, що чергова атестація робочих місць на ПАТ проводилась у 2010 та 2015 роках, однак посада, що займав ОСОБА_1 у Перелік включена не була. Також надало довідку про доходи останнього у ПАТ у період з липня 2011 року по лютий 2013 року (т.2 а.с.96-109).

Відтак, оскільки через відсутність атестації робочих місць на перелічених підприємствах стаж роботи ОСОБА_1 не може бути зарахований до стажу, що враховується для призначення пільгової пенсії, то підстав для участі цих підприємств у відшкодуванні витрат на її виплату немає.

Виходячи з цього, участь у перерахуванні витрат на доставку пільгової пенсії ОСОБА_1 буде здійснюватись ПрАТ та ТОВ, однак з урахуванням наступних особливостей.

Так, як уже встановлено ОСОБА_1 починаючи з 13.12.1983 по 01.01.1998 (14 років 20 днів) працював у ПрАТ на посаді машиніста холодильної установки, що обслуговує аміачно-холодильні установки та у ТОВ на цій же посаді з 01.01.1998 по 29.04.2002, з 13.06.2002 по 10.10.2002 та з 11.12.2007 по 05.08.2008 (5 років 3 місяці 20 днів). При цьому стаж роботи пенсіонера у ПрАТ був врахований УПФ по 20.08.1992 та складав 8 років 2 місяці і 15 днів, у ТОВ відповідачем зараховано лише період роботи з 01.01.1998 по 29.04.2002, тобто 4 роки 3 місяці і 15 днів.

Апеляційний суд, вважає за необхідне зауважити, що зазначені періоди роботи ОСОБА_1 у ТОВ та ПрАТ зараховуються до пільгового стажу необхідного для призначення пенсії за Списком №2 відповідно до п.«б» ст.13 Закону №1788-ХІІ. Особливий характер виконуваної ним роботи та заняття посади, що передбачена Списком №2 на цих підприємствах підтверджується Довідками №№15, 113/01-30 та №28, а також не заперечується ТОВ та ПрАТ.

Порядок відшкодування підприємствами витрат ПФУ на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, встановлено розділом 6 «Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої постановою правління ПФУ від 19.12.2003 №21-1 (далі - Інструкція), за змістом п.6.1 якої (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу 1 ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах підлягають повному (100%) відшкодуванню.

Згідно з п.6.2 Інструкції витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу 3 пп.1 п.2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.

При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

З матеріалів справи видно, що останнім підприємством де працював ОСОБА_1, без урахуванням тих на яких пільговий стаж не підтверджено за результатами атестації, є ТОВ, а попереднім виступає ПрАТ.

Зважаючи на те, що витрати ПФУ на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за Списком № 2, підлягають стовідсотковому відшкодуванню підприємствами, на яких пенсіонер набув стаж, що дає право на призначення йому пільгової пенсії, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач неправильно розподілив витрати на виплату і доставку пенсії ОСОБА_1 між ПрАТ і ТОВ та протиправно, беручи до уваги встановлені під час даного апеляційного розгляду цієї справи, вище обставини, відмовив позивачу у перерахунку сум таких витрат.

З огляду на це, стаж, що вироблений на ТОВ слід зараховувати у повному розмірі (5 років 3 місяці 15 днів, де 5,3/12,5х100%=42,40%), а стаж на ПрАТ додавати до стажу необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах (7 років 2 місяці 15 днів, де 7,2/12,5х100%=57,60%, що разом становить 100% витрат на виплату та доставку пенсії) (абзац 3 п.6.2 Інструкції).

Разом з тим, необхідно звернути увагу і на те, що згідно розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, такі витрати повинні відшкодовуватись ПрАТ починаючи з 18.02.2013 по 17.02.2018 у розмірі 65,67%. Про обов'язок відшкодування таких витрат позивач дізнався з повідомлення від 10.11.2014, що надсилалось УПФ разом із розрахунком. З позовом ПрАТ звернулося 16.06.2015, відтак на думку суду апеляційної інстанції, до вказаних правовідносин необхідно було застосувати шестимісячний строк звернення до суду визначений ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС; в редакції, чинній на час подання позову та попереднього розгляду справи по суті в суді першої інстанцій).

З огляду на наведене, позовні вимоги за період з 18.02.2013 по 15.12.2014 включно слід було залишити без розгляду у відповідності до положень ст.100 КАС, а відповідний перерахунок ОУПФ частки витрат на виплату та доставку пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах, яку зобов'язане відшкодовувати ПрАТ, провести з 16.12.2014, з урахуванням наявного у ОСОБА_1 трудового стажу за професіями згідно Списку №2 у ПрАТ та ТОВ, з урахуванням висновків суду викладених вище.

Відповідно до пунктів 1 та 4 ч.1 ст.317 КАС (в редакції, чинній на час апеляційного перегляду) підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, не з'ясувавши обставин пов'язаних із можливістю для зарахування стажу ОСОБА_1 за періоди його роботи на ЗАТ-1, ЗАТ-2, ПП, ПАТ, для призначення пільгової пенсії, та відповідно участі наведених підприємств у відшкодуванні витрат на її виплату, а також не перевіривши правильність визначення УПФ частки витрат на виплату та доставку пенсії вказаній особі між ТОВ та ПрАТ, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення прийшов до помилкового висновку про правомірність відмови відповідача у перерахунку розміру частки позивача у відшкодуванні витрат на виплату пільгової пенсії ОСОБА_1

Підсумовуючи, враховуючи вимоги п.«б» ст.13 Закону №1788-ХІІ та п.6.2 Інструкції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення судом першої інстанції неповно з'ясовано обставин, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що є підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу ПрАТ слід задовольнити частково, скасувавши рішення суду першої інстанції із прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову, з наведених під час цього апеляційного розгляду справи мотивів.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Львівриба» задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Львівриба» до Кам'янка-Бузького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання неправомірною відмови та зобов'язання вчинити дії за період з 18 лютого 2013 року по 15 грудня 2014 року включно залишити без розгляду.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Кам'янка-Бузькому районі Львівської області у проведенні перерахунку суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1, яку зобов'язане відшкодовувати Приватне акціонерне товариство «Львівриба».

Зобов'язати Кам'янка-Бузьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області провести з 16 грудня 2014 року перерахунок частки витрат на виплату та доставку пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1, яку зобов'язане відшкодовувати Приватне акціонерне товариство «Львівриба», з урахуванням наявного у ОСОБА_1 трудового стажу за професіями згідно списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у Приватному акціонерному товаристві «Львівриба» та Товаристві з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти», з урахуванням висновків суду викладених у цьому судовому рішенні.

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повний текст виготовлений 26 березня 2018 року.