Справа № 279/4865/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 279/4865/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"28" березня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

Моніча Б.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "26" грудня 2017 р. (судове рішення ухвалене суддею Шульга О.М. в м. Коростень), у справі за позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Микитюка Андрія Івановича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора роти №3 батальйому Управління патрульної поліції старший лейтенанта поліції Микитюка Андрія Івановича та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР №049154 від 15.11.2017р. про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, визначення того факту, що транспортний засіб, яким керував позивач є великоваговим , належить посадовим особам та /або працівникам Укртрансбезпеки або її територіальним органам. Натомість, зважування автомобіля взагалі не було здійснено та в постанові внесено запис про навантаження на осі просто з припущень відповідача. В зв'язку з чим, позивач постановою не згоден, оскільки жодних правил дорожнього руху не порушував, тому вважає постанову незаконною і необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.12.2017р. позов задоволено. Скасовано постанову інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції старший лейтенанта поліції Микитюка Андрія Івановича серії БР №049154 від 15.11.2017р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП. Закрито провадження у справі.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі зазначив. що в даному випадку позивачем порушені вимоги п.22.5 Правил, а саме керування транспортним засобом та здійснення перевезення великовагового вантажу, загальне фактичне навантаження на здвоєнні осі склало понад 16т. На думку скаржника, належним та допустимим доказом є товарно-транспортна накладна на перевезення відсіву масою 19,8 т. та реєстраційний документ на транспортний засіб з масою 14т.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача та представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановою в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 049154 від 15.11.2017 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_2 15.11.2017р. на 86 км. автодороги Київ - Чоп, керуючи транспортним засобом "MERCEDES-BENZ ACTROS 4140" державний номер НОМЕР_1, здійснював перевезення вантажу, фактична маса якого становить понад 16 тонн, чим порушив вимоги п.п. 22.5, Правил дорожнього руху України (далі ПДР).

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, що передбачені зокрема статтею 132-1.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених зокрема статтею 132-1, ч.1 ст. 122 КУпАП.

Пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 132-1, ч.1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, інспектор патрульної поліції при винесенні оскаржуваної постанови без складання протоколу про адміністративне правопорушення діяв в межах наданих повноважень та порушень вимог чинного законодавства не допускав.

Відповідальність за статтею 132-1 КУпАП передбачена за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про автомобільні дороги», який визначає правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.

У відповідності до ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, згідно п.3 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно п. 22.1, Правил дорожнього руху України, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до п. 1.10 ПДР габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу, причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п. 3 «Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування» від 10.10.2013№ 1007/1207 (далі Порядок № 1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Згідно п.п. 3, 15 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні» від 27.06.2007 року № 879(далі - Порядок № 879) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Відповідно до п.п. 16, 18, 19 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1007/1207 працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю: здійснюють зупинку транспортних засобів для проведення габаритно-вагового контролю; здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом; у разі виявлення порушень правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, у тому числі за результатами здійснення їх габаритно-вагового контролю, вживають заходів реагування, передбачених КУпАП та іншими законодавчими актами.

В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції у м. Житомирі зазначає, що масу всього великовагового вантажу вагою 33,8т. було визначено відповідачем шляхом математичного додавання маси піску та маси транспортного засобу , що на думку апелянта є очевидним порушенням п.22.5 ПДР.

Департамент патрульної поліції у м. Житомирі в скарзі, також зазначив, що масу вантажу - піску 19,8 т відповідач встановив оглянувши товано-транспортну накладну №509885 від 15.11.2017р (а.с. 34).

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" видаткова накладна є первинним документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а саме видаткова накладна фіксує факт отримання/ передачі товарів.

Товано - транспортна накладна підтверджує факт господарської операції - реалізації ТОВ "АБУ" ТОВ "Берсек" піску в кількості 19 т 800.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідач повинен був здійснити габаритно-ваговий контроль шляхом зважування в стаціонарному пункті габаритно-вагового контролю, а не шляхом математичного додавання.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в праві про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Проте, матеріали справи не містять належних доказів того, що позивач перевозив великоваговий вантаж вагою понад 19 т та що відповідачем було здійснено габаритно-ваговий контроль позивача у спеціально відведених та належно облаштованих для цього місцях, натомість наявні докази того, що відповідачем самостійно визначено вагу транспортного засобу позивача, при наявності обґрунтованих заперечень з боку останнього.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України відповідач не довів правомірність своїх дій, щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 510 грн.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносно ОСОБА_2, підлягає скасуванню у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департамент патрульної поліції залишити без задоволення, рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "26" грудня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

Б.С. Моніч

Повне судове рішення складено "28" березня 2018 р.