Справа № 804/6857/16
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

27 березня 2018 року

справа №804/6857/16

адміністративне провадження №К/9901/4629/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Пасічник С. С., Юрченко В.П.

при секретарі судового засідання Гутніченко А.М.

за участю представників:

від позивача - Левченка О.В. за дов. від 22 березня 2018 року,

від відповідача - Голінея І.І. за дов. від 14 лютого 2018 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року у складі судді Кононенко О. В. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року у складі колегії суддів Баранник Н. П., Чабаненко С. В., Щербака А. А. у справі 804/6857/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Меноріта" до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

13 жовтня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Меноріта" (далі Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 квітня 2016 року № , з мотивів його безпідставності.

01 грудня 2016 року постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року, позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з правомірності використання суми надміру сплаченого податку на прибуток (яка утворилася внаслідок сплати платником авансових внесків з цього податку при об'єктивній наявності від'ємного значення об'єкта оподаткування у відповідному звітному періоді) для зменшення податку на прибуток наступного звітного періоду.

28 грудня 2017 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга відповідача у справі, в якій він, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, а саме пункту 48.1 статті 48, пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скаржник доводить, що при розрахунку зменшення нарахованої суми податку на прибуток в рядку 16.3.1 Додатка ЗП до рядка 16 ЗП Декларації за 2015 рік враховується лише залишок суми сплачених авансових внесків з податку на прибуток підприємств при виплаті дивідендів, яка залишилась не зарахованою у зменшення податкового зобов'язання з цього податку станом на 01 січня 2015 року, що відображена у рядку 13.5.2 Додатка ЗП до рядка 13 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства, поданої за 2014 рік.

23 березня 2018 року позивачем надано відзив на касаційну скаргу. Товариство проти задоволення касаційної скарги заперечує, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, просить рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін. Доводить, що податковий орган перекручує дані поданої Товариством податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік, порівнюючи показники Додатку 13 ЗП та самої декларації, невірно застосовує положення статті 57 Податкового кодексу України, не враховує порядок заповнення декларації з податку на прибуток та додатку до неї, не приймає до уваги фактичну сплату позивачем податку на прибуток до бюджету шляхом перерахування авансових платежів з цього податку.

09 січня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження та витребувано справу з Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

25 січня 2018 року справа №804/6857/16 надійшла до Верховного Суду.

14 березня 2018 року справу призначено до касаційного розгляду у відкритому судовому засіданні.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій, в межах доводів касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстави для задоволення вимог касаційної скарги.

За змістом частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанції відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили.

12 квітня 2016 року податковим органом на підставі акту перевірки від 05 квітня 2016 року № 108/28-01-47-36575022, складеного за результатами камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на прибуток Товариства (), винесено податкове повідомлення-рішення № , згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

Податковим повідомленням-рішенням від 12 квітня 2016 року № за порушення Товариством пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на 5 377 701 грн.

Як правильно встановлено судами попередніх інстанцій у податковій декларації позивача, як платника податку за 2014 рік податкове зобов'язання з податку на прибуток має від'ємне значення у розмірі 13 219 518 грн., що складається з суми нарахованих авансових внесків з податку на прибуток відповідно у сумі 16095700 грн. та авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів 6 534 000 грн. зменшену на суму податку на прибуток.

У декларації з податку на прибуток за 2015 рік позивачем у рядку 16.3.1 додатку ЗП зазначено залишок суми від'ємного значення в сумі 5377698 гривні. Сума сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів підлягає зарахуванню у зменшення податкового зобов'язання з податку на прибуток, задекларованого у податковій декларації за звітний (податковий) рік.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, про те, що використання суми надміру сплаченого податку на прибуток (яка утворилася внаслідок сплати платником авансових внесків з цього податку при об'єктивній наявності від'ємного значення об'єкта оподаткування у відповідному звітному періоді) для зменшення податку на прибуток наступного звітного періоду не може утворювати склад податкового правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII змінено порядок розрахунку та сплати як дивідендних, так і щомісячних авансових внесків з податку на прибуток.

Порядок сплати авансових внесків при виплаті дивідендів визначено положеннями пункту 57.11 статті 57 Податкового кодексу України, які вступили в дію з 01 січня 2015 року. Підпунктом 57.11.2 цього пункту встановлено, що сума сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів підлягає зарахуванню у зменшення податкового зобов'язання з податку на прибуток, задекларованого у податковій декларації за звітний (податковий) рік. Абзацом шостим цього підпункту передбачено, що сума сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів не підлягає поверненню платнику податків або зарахуванню в рахунок погашення грошових зобов'язань з інших податків і зборів (обов'язкових платежів).

Відтак, єдиним способом використання сплаченої платником податків суми авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів є погашення (зменшення) податку на прибуток наступного звітного періоду.

Наведенні положення підлягають застосуванню в сукупності з положеннями абзацу другого пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України, якими встановлено, що сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Недоведеність складу податкового правопорушення норм матеріального права податковим органом обумовлює безпідставність визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток і, як наслідок цього, доводить безпідставність прийняття доводів касаційної скарги.

В межах розгляду даної справи суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій, що відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року у справі № 804/6857/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: С.С. Пасічник

В.П. Юрченко