Справа № 288/349/17
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

22 березня 2018 року

Київ

справа №288/349/17

адміністративне провадження №К/9901/2190/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від 4 серпня 2017 року (головуючий суддя Данилюк О.С.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року (головуючий суддя Шевчук С.М., судді: Мацький Є.М., Шидловський В.Б.) у справі №288/349/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій та рішення протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати протиправним дії (бездіяльність) Міністерства оборони України щодо неналежного розгляду його заяв про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 1 групи з 09 лютого 2016 року внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;

- визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про повернення документів на доопрацювання, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 19.08.2016 року № 72;

- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 1 групи внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, з врахуванням його права на отримання названої грошової допомоги в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, а саме 09 лютого 2016 року, та того факту, що ним до Попільнянського РВК разом з заявами про виплату одноразової грошової допомоги від 13.04.2016 року та від 18.10.2016 року було подано повний перелік документів, визначених законодавством;

- зобов`язати Міністерство оборони України подати звіт про виконання прийнятої на його користь постанови суду протягом п`ятнадцяти діб з дня набрання постановою законної сили.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідач неправомірно відмовив йому в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму як інваліду І групи, яка передбачена Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2011-ХІІ).

Постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 4 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року, позов задоволено у повному обсязі.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах у період з 22 березня 1982 року по12 липня 1984 року. У період з 09 квітня 1982 року по 12 липня 1984 р. проходив службу у Республіці Афганістан та приймав участь у бойових діях на її території. Зазначене підтверджується ксерокопією військового квитка серії НОМЕР_1 (а.с.15), довідкою № 25 від 07.02.2013 (а.с.16).

Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №248 від 07 лютого 2013р. захворювання, наявні у ОСОБА_1 , пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 19).

З 13 травня 2013 року ОСОБА_1 встановлено 3 групу інвалідності внаслідок поранення і захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії (а.с. 20)

З 9 лютого 2016 року ОСОБА_1 встановлено 1 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії. (а.с. 21). Зазначене також підтверджується посвідченням інваліда 1 групи серії НОМЕР_2 , виданого Попільнянським УПСЗН 25.03.2016р. (а.с. 22).

13 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю згідно постанови КМУ № 975 від 25.12.2013р. (а.с. 23).

Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат № 72 від 19 серпня 2016 року, оформленим відповідним протоколом, документи позивача, подані ним, як особою з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, якій установлено інвалідність до 01 січня 2014 року, про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 1 групи внаслідок поранення, контузії, захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, було повернуто на доопрацювання з підстав відсутності підтверджень настання інвалідності під час проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби. (а.с. 24, 25).

18 жовтня 2016 року ОСОБА_1 повторно звернувся до військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю згідно постанови КМУ №975 від 25 грудня 2013 року (а.с. 27).

Вказану заяву разом з висновком військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_3 про можливість виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 13 грудня 2016 року було направлено до Міністерства оборони України (а.с. 28).

Листом військового комісара Житомирського обласного військового комісаріату від 1 лютого 2017 року документи для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 були повернуті до Попільнянського РВК як повторно надіслані згідно листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/3/6/104 від 5 січеня 2017 року (а.с. 29).

Суди визнали такі дії Міністерства оборони України неправомірними, мотивуючи свої рішення тим, що право на отримання допомоги після звільнення з військової служби (в тому числі і строкової) мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

Позивач у зв`язку із встановленням йому інвалідності 3 групи з 26 березня 2013 року за отриманням одноразової допомоги не звертався, названа допомога йому не виплачувалась. Право позивача на отримання одноразової допомоги як інвалідом 1 групи виникло з моменту встановлення такої інвалідності з 09 лютого 2016 року, незалежно від часу що минув після звільнення його зі служби та настання інвалідності 3 групи.

Також суди зазначили, що повернення документів як повторно надісланих є протиправними і відповідач зобов`язаний вирішити питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 та ст.16-16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", оскільки питання про призначення чи відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням позивачу 1 групи інвалідності не було розглянуто в установленому порядку.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Міністерство оборони подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача виникло 26 березня 2013 року, і станом на цей момент редакція статті 16 Закону №2011-ХІІ передбачала виплату такої допомоги у разі інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності. Таким чином, на думку скаржника, для позивача, як для особи, яка проходила строкову військову службу та отримала інвалідність, пов`язану саме з виконанням обов`язків військової служби, 26 березня 2013 року, граничний термін отримання інвалідності, яка б давала йому підстави для виплати Допомоги від Міністерства оборони України, сплинув після закінчення трьох місяців з моменту звільнення зі служби (звільнений у 1984 році), що вказує на відсутність правових підстав для виплати Допомоги. Повторне ж встановлення інвалідності не є днем встановлення інвалідності та не може вважатися підставою для виплати допомоги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час звернення позивача до відповідача) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011-ХІІ.

Частиною шостою статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) передбачалося, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті.

Пунктом другим Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року за №499, передбачено, що одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.

Статтею 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час встановлення позивачу І групи інвалідності) закріплено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною другою наведеної норми передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Верховний Суд України неодноразово усував розбіжності у застосуванні норм статті 16 Закону №2011-ХІІ, висловивши правовий висновок, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності та часу звільнення.

При цьому, посилання скаржника в касаційній скарзі, що такий висновок не може бути застосований до особи, яка проходила строкову військову службу, є необгрунтованим, оскільки з аналізу наведених норм Закону вбачається, що застосування статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", в тому числі й частини шостої, пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, в тому числі й строкової, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

Згідно з пунктом 12 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до пункту 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Проте, Міністерство оборони України не приймало передбаченого Порядком № 975 рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Таким чином, суди дійшли правильного висновку щодо протиправності рішення Міністерства оборони України про повернення документів позивача на доопрацювання, оформлене протоколом та наявності у позивача права на отримання спірної допомоги як інваліду І групи.

Підпунктом "б" пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи.

Відповідно до пункту другого Порядку №975, особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Пунктом 3 Порядку № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду І групи.

Першу групу інвалідності позивачу було встановлено 9 лютого 2016 року, до цього часу одноразової грошової допомоги позивач не отримував.

На день виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, 9 лютого 2016 року діяв Порядок № 975, а тому суди дійшли правильних висновків про те, що відповідач зобов`язаний вирішити питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 та ст.16-16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, у зв`язку з чим підстави для скасування судових рішень, в межах її доводів, відсутні.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від 4 серпня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року у справі №288/349/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду