Справа № 816/2475/17
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/2475/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Лайко О.В.

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними.

В С Т А Н О В И В:

29 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій старшого державного інспектора Укртрансбезпеки Романенка С.О. стосовно складення акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0009767 від 23.10.2017 та складеного на його підставі розрахунку плати за проїзд №0009767 від 23.10.2017 протиправними /з урахуванням заяви від 16.01.2018/.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що співробітниками Укртрансбезпеки у Полтавській області не дотримано порядок здійснення габаритно-вагового контролю, не пред'являлося направлення на проведення перевірки, а також акт та розрахунок плати за проїзд складено без наявності на те законних підстав.

08.02.2018 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому представник відповідача просив в задоволену адміністративного позову відмовити посилаючись на те, що 23.10.2017 при проведенні рейдової перевірки, державними інспекторами проведено документальний габаритно-ваговий контроль транспортного засобу (тягача) марки Кроне д.р.н. ВІ 1335 СК, який належить ОСОБА_3 за кермом перебував водій ОСОБА_4 Зі змісту наданої водієм товарно-транспортної накладної №0617560 від 23.10.2017 встановлено, що загальна маса транспортного засобу становить 51 тонну 600 кг., що є перевищенням загальної маси транспортного засобу, оскільки максимально дозволеної масою є 40 тонн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

23.10.2017 при проведенні рейдової перевірки, місце проведення перевірки- а/д Київ-Харків-Довжанський км. 394+667м., державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області проведено документальний шабаритно-ваговий контроль транспортного засобу (тягача) марки МАН д.р.н. ВІ 1335 СК, та причіпу марки Кроне д.р.н. ВІ 4079 ХМ, які згідно свідоцтв про реєстрацію ТЗ серія СХМ №596602 та серія СХМ №596603 належать ОСОБА_3 за кермом згідно посвідчення водія серія ВАЕ №763197 перебував ОСОБА_4

Під час проведення документально габаритно-вагового контролю транспортного засобу зафіксовано порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: перевищення транспортним засобом встановлених вагових обмежень загальної маси ТЗ.

За результатами виявлених порушень складено акт від 23.10.2017 №0000767 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів /а.с. 40/.

У зв'язку з допущеним порушенням нормативних вагових параметрів посадовою особою Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області складено розрахунок №0009767 від 23.10.2017 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акта від 23.10.2017 №0009767 /а.с. 44/.

Не погоджуючись із діями посадових осіб відповідача щодо складання акта про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів та розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті.

Відповідно до пункту 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно підпункту 1 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Відповідно до підпунктів 15, 27 пункту 5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Пунктом 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 встановлено, що державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За визначеннями наведеними в статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30).

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, передбачено, що з спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року за № 879 (зі змінами) "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування" (далі - Порядок №879)

Пунктом 3 цього Порядку габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до п. 6 вказаного Порядку габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Згідно з підпунктом 5-1 пункту 2 Порядку №879 документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Системно аналізуючи вказані норми суд приходить до висновку про необґрунтованість тверджень представника позивача щодо здійснення габаритно-вагового контролю лише у спеціально облаштованих місцях, а саме стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Пунктом 27 Порядку №879 встановлено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено пунктом 30 Порядку № 879.

Відповідно до пункту 30 Порядку № 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Пунктом 31 Порядку № 879 встановлено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу.

Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Згідно із пунктом 31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Із наведеного випливає, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов'язковим платежем, який дає право на рух транспортного засобу, обов'язок щодо сплати якого належить перевізнику.

Судом встановлено, що підставою для проведення перевірки слугувало направлення на рейдову перевірку від 20.10.2017 №005911 видане начальником управління Укртрансбезпеки у Полтавській області /а.с. 41 зворот/, про що зроблено запис в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 23.10.2017 №013832 /а.с. 45/. Судом встановлено, що вказаний акт підписано водієм транспортного засобу ОСОБА_4 без зауважень, а тому твердження представника позивача стосовно не пред'явлення водію направлення на перевірку є безпідтавними.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 23.10.2017 під час проведення рейдової перевірки, державними інспекторами управління Укртрансбезпеки у Полтавській області проведено документальний габаритно-ваговий контроль транспортного засобу (тягача) марки МАН д.р.н. ВІ 1335 СК, та причіпу марки Кроне д.р.н. ВІ 4079 ХМ, які згідно свідоцтв про реєстрацію ТЗ серія СХМ №596602 та серія СХМ №596603 належать ОСОБА_3.

В ході перевірки водієм ОСОБА_4 надано товарно-транспортну накладну №0817560 від 23.10.2017 згідно якої загальна маса вантажу становить 51,600 тонн /а.с. 44 зворот/, замість допустимих 40 тонн.

Враховуючи виявлення в ході проведеної перевірки перевищення встановлених вагових обмежень відповідачем складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів дорогами загального користування №0009767 від 23.10.2017.

Наявність перевищення встановлених вагових обмежень та розмір розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів дорогами загального користування позивачем не осопарюється.

Пунктом 18 Порядку №879 встановлено, що за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Системно аналізуючи вказану норму, суд приходить до висновку, що довідка про здійснення габаритно-вагового контролю складається лише за наслідками габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті (точного контролю), а за результатами здійснення документального контролю довідка не складається. Як зазначалося вище відповідачем проведено документальний контроль, а тому довідка про здійснення габаритно-вагового контролю не складалась.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень позивача, про порушення відповідачем порядку здійснення габаритно-вагового контролю, складанню акта про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів та розрахунку плати за проїзд.

Крім того, суд звертає увагу на те, що дії відповідача по здійсненню габаритно-вагового контролю, складанню акта про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів та розрахунку плати за проїзд спрямовані на виконання покладених на нього функцій та не призводять до порушення прав позивача та не створюють для позивача правових наслідків. Юридично значимі наслідки створюють рішення прийняті за результатами вчинення вказаних дій.

Таким чином суд приходить до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 (вул. Котляревського, 22-б, офіс 601, м. Полтава, 36020) до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Європейська, 189-а, м. Полтава, 36008) про визнання дій протиправними.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30 березня 2018 року.

Суддя С.С. Бойко