Справа № 825/1177/18
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2018-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2018 року м. Чернігів Справа № 825/1177/18

Чернігівський окружний адміністративний суду складі:

головуючого судді - Д`якова В.І.,

за участю секретаря - Лазаренко В.Г.,

представника відповідача - Полтєва Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Чернігівській обласний військовий комісаріат, про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі МО України, відповідач), в якому просить: визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії; скасувати протокол засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02 лютого 2018 року № 12 в частині відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги; зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити мені одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням позивачу II групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії відповідно до та у розмірі встановленому пп. б п. 1 ст. 16.2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що відповідач протоколом засідання комісії МОУ від 02.02.2018 № 12 позивачу було відмовлено у призначенні йому одноразової грошової допомоги. Вважаючи вищевказані дії відповідача протиправними, позивачі звернувся до суду за захистом охоронюваних законом прав та інтересів.

Позивач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Міністерства оборони України у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, просив у його задоволенні відмовити, з підстав викладених у відзиві на позов, зазначив, що у оскаржуваних правовідносинах діяв у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. До суду надав відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника Міністерства оборони України, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 31.03.1983 по 28.04.1985 проходив строкову військову службу у лавах радянської армії, що підтверджується копією військового квитка позивача серії НОМЕР_1 від 12.01.1985 (а.с. 15-16).

Також, судом встановлено, що у 1984 році ОСОБА_1 , приймав участь в бойових діях на території у Демократичній Республіці Афганістан, під час яких від вибуху снаряду отримав бойові травми: осколкові поранення голови, лівої руки та правої ноги, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи Київського бюро судово медичної експертизи від 04.01.2012 № 5/Ж (а.с. 20-21).

Протоколом Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 05.12.2012 № 5 встановлено, що поранення, контузія та захворювання пов`язані з виконанням ОСОБА_1 обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 22).

Згідно з довідки серії МСЕ-ЧНВ № 046113 від 29.05.2012 ОСОБА_1 з 29.05.2012 до 29.05.2014 встановлено III групу інвалідності, яка пов`язана з виконанням позивачем обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (вперше).

У відповідності до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 17.08.2016 серії АВА № 029894 ОСОБА_1 встановлено II групу інвалідності, яка пов`язана з виконанням позивачем обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії - безстроково (а.с.23).

22.03.2017 позивачем на адресу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено заяву про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, пов`язаної з виконанням позивачем обов`язків військової служби, з пакетом відповідних документів, яку у подальшому було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Листом від 28.03.2017 № 5/1007с вій Чернігівського обласного військового комісаріату позивача було повідомлено про той факт, що його заява про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності та додані до неї документи повертаються без реалізації, оскільки з 01.01.2017 Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до законодавства, які стосуються військовослужбовців. Так, у відповідності до підпункту 6 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві (а.с. 25). Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 по справі № 736/858/17, яка набрала законної сили 14.12.2017, позовну Позовну заяву ОСОБА_1 - задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненаправлення до Міністерства оборони України заяви ОСОБА_1 від 22.03.2017, з доданими до неї документами, для розгляду питання призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку з настанням інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії; зобов`язано Чернігівський обласний військовий комісаріат направити до Міністерства оборони України заяву ОСОБА_1 від 22.03.2017, з доданими до неї документами, для розгляду питання призначення та виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, у зв`язку з настанням інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 26-29).

На виконання рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву ОСОБА_1 з доданими до неї документами, направлено супровідним листом від 02.01.2018 за вих. № 5/11с до Міністерства оборони України щодо визначення можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги (а.с. 30).

02.02.2018 комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, прийняла рішення, оформлене протоколом № 12, про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки позивачем не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачений пунктом 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013. Також, зазначено, що висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, який складно зі слів позивача, та висновок ЦВЛК МО України, які подані разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення (а.с. 31).

Вважаючи дії МО України щодо відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон № 2011-ХІІ; редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-ХІІ, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до ст. 41 Закону України від 25.03.1993 № 2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання (ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ).

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок № 975).

Згідно із п. 2 вказаної Постанови допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно із довідкою МСЕ-ЧНВ № 046113 від 29.05.2012 ОСОБА_1 з 29.05.2012 до 29.05.2014 встановлено III групу інвалідності, яка пов`язана з виконанням позивачем обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (вперше), а у відповідності до довідки МСЕК серії АВА № 029894, позивачу встановлено ІІ група інвалідності з 17.08.2016 безстроково (а.с. 23).

Таким чином, суд вважає, що при розгляді заяви та документів позивача про нарахування та виплату грошової допомоги МО України повинно було врахувати вимоги Порядку № 975.

Відповідно до п. 11 Порядку військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами (п. 12 Порядку).

Згідно п. 13 Порядку, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Як вбачається з матеріалів справи заява позивача була направлена до МО України на виконання рішення судів, до вказаної заяви були додані такі документи: копія паспорта та ідентифікаційного коду, копія військового квитка, копія висновку судово-медичної експертизи від 04.01.2012 № 5/Ж, копія витягу з протоколу ЦВЛК від 05.01.2012 № 5, копію довідки МСЕК від 29.05.2012, копія довідки МСЕК від 17.06.2014, що підтверджується супровідним листом від 02.01.2018 № 5/11с (а.с. 30).

Підставою для відмови ОСОБА_1 у призначенні вищевказаної допомоги стало неподання ним документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги…, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Таке обґрунтування МО України суд вважає помилковими у зв`язку з тим, що в даному випадку на підтвердження обставин поранення позивачем подано висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 04.01.2012 № 5/ж, в якому встановлено, що рубці на тілі позивача є наслідком загоєння ран, що могли утворитися внаслідок осколочних поранень, які могли бути спричинені в період проходження військової служби в республіці Афганістан в 1984 році (а.с. 20-21).

Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, передбачено, що причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19. (п. 21.3 Положення).

Пунктом 21.5 вказаного Положення передбачено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема:

- Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії (п. б).

- Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення (п. в).

Причинний зв`язок поранення та інвалідності позивача підтверджується також витягом з протоколу Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 05.12.2012 № 5, яким встановлено, що поранення, контузія та захворювання пов`язані з виконанням ОСОБА_1 обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 22).

У цьому протоколі не встановлено, що поранення пов`язане із вчиненням правопорушення є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Суд наголошує, що Положенням № 402 чітко передбачено, що категорія громадян, до якої належить позивач, при встановленні причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) надавати довідку про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) не повинна.

З огляду на викладене, суд вважає протиправними посилання МО України на те, що позивачем не було подано документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними в ухвалі від 22.01.2015 № 2а-1626/12/1370.

Таким чином, враховуючи наведене суд вважає, що ОСОБА_1 при зверненні із заявою про отримання одноразової грошової допомоги подано всі необхідні документи, передбачені п. 11 Порядку № 975, а відповідач, прийнявши рішення про відмову в призначенні такої допомоги діяв не у межах та не у спосіб, визначений чинним законодавством України, тому такі його дії є неправомірними, а рішення, оформлене протоколом від 02.02.2018 № 12 протиправним.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги, у відповідності до частини дев`ятої статті 16-3 вказаного Закону № 2011-ХІІ, визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Підпунктом 1 п.6 вказаного Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

За наведених вище обставин, суд вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, яка передбачена ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, травми, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, з моменту настання інвалідності.

Таким чином, із встановленням позивачеві ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби, він має право на одноразову грошову допомогу згідно з положеннями ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, розмір якої визначається відповідно до ст. 16-2 вказаного Закону.

Суд звертає увагу, що наведена норма не містить посилань на встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин під час первинного чи повторного огляду інваліда медико-соціальною експертною комісією.

Для реалізації даного права особа подає до компетентного органу пакет документів, який визначений вищезазначеним порядком.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 499 керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.

Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Таким чином, у випадку встановлення інвалідності, настання якої пов`язане з виконанням обов`язку військової служби, військовослужбовець має право на отримання одноразової грошової допомоги.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача, що ОСОБА_1 не набув права на отримання вказаної допомоги, оскільки групу інвалідності йому було встановлено після спливу більш як три місяці, оскільки право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічний правовий висновок у спорі цієї ж категорії висловлений Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2014 року (справа № 21-446а14) та від 21 квітня 2015 року (№ 21-135а15).

Наявність у ОСОБА_1 права та отримання одноразової грошової допомоги підтверджено постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року, яка набрала законної сили 14.12.2017, та відповідно до положень частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає доказуванню.

Згідно із статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини п`ятої статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Зазначений принцип отримав подальше закріплення у нормах судоустрійного і процесуального законодавства.

Зокрема, статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до положень Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, право доступу до суду, що гарантується статтею 6§1, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи. Так як у разі невиконання рішення концепція захисту прав судом не працює.

У рішенні Іванов Юрій Миколайович проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що право за судовий захист, яке гарантується статтею 6§1 може стати недіючим, якщо національне законодавство держави-учасниці Конвенції дозволяє, щоб остаточне обов`язкове судове рішення залишалось не виконуваним на шкоду однієї із сторін. Євросуд зазначив, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання.

У рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки станом на день розгляду справи по суті постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року, яка набрала законної сили 14.12.2017 встановлено, що позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, відповідач, відмовляючи ОСОБА_1 у її нарахуванні та виплаті діяв протиправно.

Таким чином, системно проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про: визнання неправомірними дій Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ-ої групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії та скасування протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02.02.2018 № 12 в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, слід задовольнити.

Також, суд вважає за можливе позовну вимогу позивача про зобов`язання відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням йому ІІ-ої групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії відповідно до та у розмірі встановленому Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей задовольнити, оскільки, враховуючи вищевстановлені судом обставини, станом на день розгляду вказаної справи відсутні підстави, для відмови у призначенні позивачу вказаної допомоги.

Крім того, враховуючи позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 27.02.2018 у справі № 816/591/15-а, суд вважає, що у цій справі, повноваження МО України щодо призначення одноразової грошової допомоги не є дискреційними, так як відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, тому у відповідності до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Задовольняючи вищевказану позовну вимогу, суд приймає рішення, яке гарантує дотримання і захист прав, свобод ОСОБА_1 у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, враховуючи вищевикладене, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що відповідач протиправно прийняв рішення про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 мають бути задоволені в повному обсязі.

Стосовно клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Міністерства оборони України подати протягом місяця з моменту набрання рішенням суду законної сили, звіту про виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Так, у відповідності до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тобто, Кодексом адміністративного судочинства України визначено встановлення судом судового контролю, як право суду, а не його обов`язок, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку щодо відмови позивачу у задоволенні даного клопотання.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статями 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_2 ) задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Міністерства оборони України (пр-т Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ) щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_2 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

Скасувати протокол засідання комісії Міністерства оборони України (пр-т Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ) з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02 лютого 2018 року № 12 в частині відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_2 ) у призначенні одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Міністерство оборони України (пр-т Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ) призначити та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_2 ) одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням позивачу II групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії відповідно до та у розмірі встановленому пп. б п. 1 ст. 16.2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення суд складено 28 березня 2018 року.

Суддя В.І. Д`яков