Справа № 826/787/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

05 березня 2018 року справа №826/787/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С. та представників:

позивача: ОСОБА_1;

відповідача 1: Демченка Д.В.;

відповідача 2: Демченка Д.В.;

третьої особи: не з'явились

розглянувши у судовому засідання адміністративну справу

за позовомОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_3)
до1. Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач 1, ДПІ у Голосіївському районі) 2. Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач 2)
третя особаГоловне управління Державної казначейської служби України у місті Києві (далі по тексту - третя особа, ГУ ДКСУ)
про1) визнання протиправною бездіяльності відповідача 1 щодо нездійснення покладених законодавством обов'язків з підготовки висновку про повернення громадянці України ОСОБА_3 помилково сплачених коштів на загальну суму 25 000,00 грн. та подання зазначеного висновку для виконання відповідному органу Державного казначейства України; 2) зобов'язання відповідача 1 підготувати та подати ГУ ДКСУ висновок щодо повернення помилково сплачених коштів на загальну суму 25 000,00 грн.
На підставі частини третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 05 березня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення (скорочене рішення).

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду у зв'язку із протиправною бездіяльністю ДПІ у Голосіївському районі щодо нездійснення покладених законодавством обов'язків з підготовки висновку про повернення помилково сплачених коштів на загальну суму 25 000,00 грн., виходячи із того, що сума податкового зобов'язання з транспортного податку за 2015 рік визначена протиправно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/787/17, закінчено підготовче провадження та призначено до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2017 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління ДФС у м. Києві та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ГУ ДКСУ.

Відповідач 1 письмового заперечення проти адміністративного позову або відзиву до суду не надав.

Відповідач 2 подав відзив на позову заяву, в якому зазначив про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв'язку із відсутністю порушеного права, оскільки позивач не звертався до ДПІ у Голосіївському районі із заявою про повернення коштів.

Третя особа письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не надала.

В судовому засіданні 05 березня 2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідачів проти позову заперечив; представник третьої особи до суду не прибув.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, звертає увагу на наступне.

Підпункт 14.1.182 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає, що помилково сплачені грошові зобов'язання - це суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов'язань.

Згідно з пунктами 43.1, 43.2 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Відповідно до пунктів 43.3, 43.4 статті 43 Податкового кодексу України встановлено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

В силу вимог пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України, контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Згідно з пунктом 43.6 статті 43 Податкового кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Наведені правові норми вказують, що необхідними і достатніми умовами повернення платнику податків з бюджету суми помилково або надміру сплачених грошових зобов'язань є: 1) наявність спірної суми в якості суми коштів, зарахованої до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань; 2) відсутність у платника податків податкового боргу; 3) подання заяви про повернення суми помилково або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі із зазначенням напряму перерахування коштів.

Досліджуючи наявність підстав для повернення позивачу помилково сплачених коштів у розмірі 25 000,00 грн., суд встановив, що згідно з податковим повідомленням-рішенням ДПІ у Голосіївському районі від 18 червня 2015 року №13785-17 позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн.

На виконання вказаного податкового повідомлення-рішення ОСОБА_3 сплатила до бюджету транспортний податок у розмірі 25 000,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій від 28 липня 2015 року №65684994 на суму 12 000,00 грн. та від 28 липня 2015 року №65683703 на суму 13 000,00 грн.

Разом з тим, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2016 року у справі №826/2666/16 за позовом ОСОБА_3 до ДПІ у Голосіївському районі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та зобов'язання вчинити дії, залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі від 18 червня 2015 року №13785-17.

Відповідно до положень пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

За правилами підпункту 60.1.4 пункту 60.1 та пункту податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу, у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

У свою чергу згідно з частинами третьою та п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Таким чином, постанова суду першої інстанції набирає законної сили зокрема після набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження, а саме з моменту проголошення відповідної постанови.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позивач не має обов'язку сплачувати суму податкового зобов'язання з транспортного податку у розмірі 25 000,00 грн., визначену на підставі податкового повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі від 18 червня 2015 року №13785-17, а тому сплачена суму транспортного податку у розмірі 25 000,00 грн. є помилково сплаченою.

Як зазначає позивач, ОСОБА_3 звернулась до відповідача 1 із заявою про повернення помилково сплачених коштів, однак, ДПІ у Голосіївському районі відповіді на заяву не надала та дій по поверненню помилково сплачених коштів не вчинила.

На підтвердження факту звернення до ДПІ у Голосіївському районі із відповідною заявою позивач надав суду копії фіскального чеку УДППЗ "Укрпошта" від 26 жовтня 2016 року та роздруківки з офіційного сайту УДППЗ "Укрпошта" про відстеження поштових відправлень.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, суд звертає увагу, що позивач не надав суду копії заяви ОСОБА_3 про повернення помилково сплачених коштів, яка подана до ДПІ у Голосіївському районі, а приведені вище копії фіскального чеку УДППЗ "Укрпошта" від 26 жовтня 2016 року та роздруківки з офіційного сайту УДППЗ "Укрпошта" про відстеження поштових відправлень не підтверджують направлення до відповідача 1 заяви ОСОБА_3 про повернення помилково сплачених коштів; зокрема, наявна у справі копія фіскального чеку УДППЗ "Укрпошта" від 26 жовтня 2016 року не підтверджує здійснення поштового відправлення на адресу ДПІ у Голосіївському районі, оскільки згідно відмітки на чеку в графі "Кому" зазначено адресата "Маліхиной".

Інших доказів, які б підтверджували направлення до ДПІ у Голосіївському районі заяви ОСОБА_3 про повернення помилково сплачених коштів, у справі не міститься.

Таким чином, суд приходить до висновку, що факт подання ОСОБА_3 заяви про повернення помилково сплачених коштів із зазначенням напряму перерахування коштів, не підтверджується документально.

Наведене свідчить, що позивач не виконав усіх умов для повернення помилково сплаченого грошового зобов'язання з транспортного податку у спірному розмірі, що вказує на відсутність підстав для зобов'язання ДПІ у Голосіївському районі підготувати висновок про повернення спірної суми коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії щодо повернення позивачу помилково сплачених грошових коштів у розмірі 25 000,00 грн. є необґрунтованими.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 (01004, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко