Справа № 308/6010/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/1402/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.

суддя Сапіга В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 грудня 2017 року (головуючий - суддя Фазикош О.В., м.Ужгород) у справі № 308/6010/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконуючого обов'язки заступника начальника Закарпатської митниці Державної фіскальної служби - начальник управління протидії митним правопорушенням Уретія Сергія Володимировича про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом, в якому просила скасувати постанову відповідача від 14 червня 2017 року у справі про порушення митних правил №0885/30500/17.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду. У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим, позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що вона не є належним суб'єктом адміністративного правопорушення у даній справі, оскільки ніколи не була власником чи користувачем автомобіля марки "Citroen Saxo" реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_2. Особа, яка подала апеляційну скаргу стверджує, що не ввозила 01 червня 2016 року вказаний легковий автомобіль на митну територію України, не подавала митному органу жодного документа на його ввезення, не надавала жодній особі дозволу на ввезення на митну територію України вказаного автомобіля, не має спеціального права користування автотранспортними засобами, не вміє керувати автотранспортними засобами, не має візи Словацької республіки.

Поряд з цим, ОСОБА_1 в апеляційні скарзі покликається на те, що подала до Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області з заявою про вчинення про злочин, а саме щодо незаконного оформлення на неї транспортного засобу під час ввезення його на територію України. Крім того, особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що правопорушення передбачене ч.3 ст.470 Митного кодексу України не є триваючим, а тому митним органом пропущено строк для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити вимоги апеляційної скарги у повному обсязі.

Особи, які беруть участь у справі, їх представники, в судове засідання не з'явились.

Відповідно до 268 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, оцінивши докази у справі у їх сукупності, колегія суддів апеляційного адміністративного суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Зі змісту постанови у справі про порушення митних правил №0085/30500/17 від 14 червня 2017 року судом першої інстанції встановлено, що 03 травня 2017 року близько 15 год 03 хв., у зону митного контролю на ділянку "В'їзд" (ЗМК пасажирська) митного посту "Тиса" Закарпатської митниці ДФС заїхав легковий автомобіль марки, моделі "Logan", реєстраційний номерний знак України НОМЕР_4, де в якості пасажирки слідувала гр. України ОСОБА_1, що поверталась з Угорщини, де перебувала у приватних справах, в Україну. Формою проходження митного контролю гр. України ОСОБА_1 обрала порядок проходження митного контролю по каналу зелений коридор. До митного контролю гр. України ОСОБА_1 було подано паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 від 10 листопада 2015 року. В ході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме: АСМО "Інспектор" та ЄАІС ДФС України, було встановлено, що 01.06.2016 року через митний пост "Ужгород" Закарпатської митниці ДФС гр. України ОСОБА_1 було ввезено легковий автомобіль марки "Citroen", моделі "Saxo", номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_2.

Станом на 03.05.2017 року термін перебування вищевказаного транспортного засобу на митній території України, ввезеного гр. України ОСОБА_1 з метою транзиту, перевищено більше, ніж на десять діб.

В ході додаткової перевірки, зокрема інформації про факти перетину державного кордону України транспортними засобами, отриманої з використанням інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають кордон (системи Аркан) встановлено, що 01 червня 2016 року гр. ОСОБА_1 слідувала на митну територію України через митний пост «Ужгород» у транспортному засобі реєстраційний номерний знак НОМЕР_2.

Станом на 03 травня 2017 року ОСОБА_1 згаданий транспортний засіб за межі території України не вивезла. Вказані дії позивача відповідач кваліфікував як вчинення порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, про що було складено відповідний протокол №0885/30500/17 від 03 травня 2017 року.

Поряд з цим, позивач у своєму позові вказала, що 01 червня 2016 року дійсно не перетинала державний кордон України через митний пост «Ужгород» в напрямку «в'їзд в Україну» пасажиром на автомобілі "Citroen" з особами, що погодилися перевезти її через митний кордон. При цьому позивач стверджувала, що власника автомобілю вона не знала.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 Митного кодексу України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно положень ст.102 Митного кодексу України , митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу (ч.5 ст.102 Митного кодексу України).

Згідно з частиною 3 статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Роздруківка інформації з центральної бази даних ЄАІС ДФС, яка є у матеріалах справи, засвідчує, що транспортний засіб марки "Citroen", моделі "Saxo", державний реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_2 був переміщений по «зеленому коридору», що є елементом двоканальної системи проходження митного контролю.

Частиною 1 ст. 366 МК України встановлено, що двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України. Канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари і транспортні засоби у відповідних обсягах (ч.2 ст. 366 Митного кодексу України): не підлягають оподаткуванню митними платежами; не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території ; не підлягають письмовому декларуванню. Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України (ч.6 ст. 366 Митного кодексу України).

Відповідно до п. 14 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 451 від 21 травня 2012 року , митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів, що переміщуються смугами руху, позначеними символами зеленого кольору ("зелений коридор"), у пункті пропуску здійснюється у спрощеному порядку, з однією зупинкою автомобільного транспортного засобу на смузі руху та, як правило, без виходу з нього водія та пасажирів. Відповідно до п. 11 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року N 451 для здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів і товарів декларант, уповноважена ним особа або перевізник подають митним органам документи в паперовій або електронній формі, що містять відомості про автомобільні транспортні засоби і товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про їх пропуск через митний кордон України.

Згідно п.1.1 § IV наказу Держмитслужби України від 17 листопада 2005 року №1118 Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, зареєстрованого в Мінюсті України 25 листопада 2005 року № 1428/11708 у разі ввезення транспортних засобів на митну територію України з метою транзиту власник (або уповноважена особа) пред'являють його митному органу для проведення митного огляду й подають оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання);посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо. У разі ввезення громадянином-резидентом з метою транзиту на митну територію України транспортний засіб, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого транспортного засобу здійснюється в усній формі.

Митне оформлення транспортного засобу здійснювалось відповідно до вимог ст. 335 Митного кодексу України, Постанови Кабінету міністрів України №451 від 21 травня 2012 року, наказу Держмитслужби України від 17 листопада 2005 року №1118. Згаданими нормативними актами, що регулюють митну справу визначено, що оформлення транспортного засобу здійснюється не на водія, а на власника автомобіля або уповноважену ним особу. Тому, при оформленні зобов'язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах, власником транспортного засобу або уповноваженою особою. Подання для митного контролю посвідчення водія чинним законодавством, що регулює митну справу не передбачено. Крім цього відсутність посвідчення водія не забороняє ввозити транспортний засіб на митну територію України, оскільки особа для переміщення автомобіля може скористатись послугами іншої особи - водія. виходячи із встановленого законодавством порядку митного оформлення транспортних засобів, що ввозяться громадянами з метою транзиту, пояснень посадової особи митниці, яка здійснювала таке митне оформлення, 01 червня 2016 року автомобіль марки "Citroen", моделі "Saxo", державний реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_2 був оформлений у режим транзиту на особу, документи якої були подані до митного контролю, яка пред'являла цей транспортний засіб для митного контролю та декларувала його (у цьому випадку усно).

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу в частині того, що у неї автомобіля марки "Citroen", моделі "Saxo", державний реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_5 немає, суд вважає безпідставним, оскільки при оформленні зобов'язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

Крім того, факт ввезення позивачем 01 червня 2016 року вказаного автомобіля у митному режимі «транзит» підтверджується протоколом опитування від 17 травня 2017 року головного державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного посту "Ужгород" Закарпатської митниці ДФС Овчарова Олександра Володимировича, який здійснював митний контроль та оформлення легкового автомобіля марки марки "Citroen", моделі "Saxo", державний реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_5 у напрямку "в'їзд в Україну". Згідно вказаного протоколу, інспектор Овчаров О.В. зазначив, що вказаний автомобіль був оформлений на громадянку ОСОБА_1 оскільки вона подала документ, що підтверджує право користування автомобілем (довіреність) та паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі факти того, що в автомобілі марки "Citroen", моделі "Saxo", державний реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_5, позивач слідувала у якості пасажира, та те що про оформлення даного автомобіля на її ім'я їй не було відомо, не підтверджено.

Також суд апеляційної інстанції щодо подання позивачкою заяв щодо вчинення відносно її шахрайських дій зазначає, що подана заява не є підтверджуючим документом. Адже, підтверджуючим документом в даному випадку повинні бути рішення, які набрали законної сили про притягнення винних осіб у вчиненні шахрайських дій, відносно позивачки, до відповідальності передбаченої чинним законодавством України.

Щодо покликань позивача на те, що правопорушення, передбачене ст.470 Митного кодексу України, не є триваючим, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 3 статті 470 МК України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів. Тобто, обов'язковим елементом складу правопорушення є перевищення строку вивезення більш як на 10 діб, що вже свідчить про триваючий характер правопорушення. А тривати дане правопорушення може від кількох днів до кількох років, а тому вважається формально закінченим з моменту фіксування такого митним органом у встановленому порядку. Крім того, листом Міністерства юстиції України від 1 грудня 2003 року № 22-34-1465 було роз'яснено, що триваючими адміністративними проступками є проступки, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків. Отже, триваючі правопорушення слід розглядати з моменту їх суб'єктивного офіційного виявлення, тобто з часу виявлення і фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, акті перевірки і т.д.

Зокрема, не вивезення автомобілів, що перебувають під митним контролем і щодо яких існує обов'язок вивезення за межі митної території України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, властивою триваючим правопорушенням.

Таку ж правову позицію висловлено в рішенні Вищого адміністративного суду від 29 лютого 2016 року у справі № К/800/5091/16.

Оскільки порушення позивачем митних правил виявлено лише 03 серпня 2017 року, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що відповідачем не пропущено строку накладення адміністративного стягнення, який, у даному випадку, складає шість місяців з моменту виявлення порушення.

Крім того, особа, яка подала апеляційну скаргу вважає, що суд першої інстанції неправомірно застосував норми наказу Держмитслужби України від 17 листопада 2005 року №1118 "Про затвердження правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України", оскільки такий з прийняттям нового Митного кодексу України втратив чинність. Колегія суддів відхиляє такі доводи апеляційної скарги та зазначає, що цей наказ на момент розгляду справи є чинним та не скасованим. Крім того, в тексті наказу зазначено, що прийнятий він відповідно до Положення про Державну митну службу України, затвердженого Указом Президента України від 24 серпня 2000 року N 1022, і з метою вдосконалення митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України. При цьому правила, які затверджені цим наказом є суто процедурні, поширюється на транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України громадянами, які не є суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, для вільного обігу (у тому числі з метою розкомплектування на запасні частини) на митну територію України (за її межі) або з метою транзиту, а також тимчасово вивозяться за межі митної території України. Прив'язки до певної редакції Митного кодексу України цей наказ не передбачає.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія судді апеляційного суду зазначає, що дана норма не позбавляє в абсолютному розумінні іншу сторони обов'язку доводити ті обставини, на які вона покликається та спростовувати доводи відповідача. У цій адміністративній справі відповідач надав вичерпні пояснення та підтвердив їх належними доказами у повному обсязі. Водночас, доводи позивача не грунтуються на документах та фактах практично не грунтуються, а певні доводи взагалі є голослівними.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.242, 243, 268, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. П. Сапіга