Справа № 826/945/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

14 березня 2018 року справа №826/945/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
доДержавної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Шевченківському районі)
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22 грудня 2016 року №№,
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає протиправним визначення суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та з військового збору, у зв'язку із незаконністю проведення перевірки податкової декларації ОСОБА_1 про майновий стан і доходи за 2015 рік та неправильним розрахунком грошового зобов'язання, а саме: не виключено із оподатковуваного доходу суму прощеного боргу у розмірі 50% однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня звітного податкового року (у 2015 році 609,00 грн.).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/945/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач письмового заперечення проти позову та відповідних доказів до суду не надав.

В судовому засіданні 20 квітня 2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідач свого представника до суду не направив; на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, звертає увагу на наступне.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі від 22 грудня 2016 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення пункту 163.1 статті 163, пункту 164.1, підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2, пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб на 99 336,03 грн., в тому числі податковим зобов'язанням на 79 468,82 грн. та за штрафними санкціями на 19 867,21 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі від 22 грудня 2016 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору на 7 450,20 грн., в тому числі податковим зобов'язанням на 5 960,16 грн. та за штрафними санкціями на 1 490,04 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі акта від 08 грудня 2016 року №1890/13-06/НОМЕР_2 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів від доходів, отриманих як додаткове благо за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015р."

У висновках акта перевірки зафіксовано порушення позивачем пункту 163.1 статті 163, пункту 164.1, підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2, пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб з доходу, отриманого як додаткове благо від ПАТ "Універсал Банк" у вигляді суми боргу платника податку анульованого кредитором за його самостійним рішенням за 2015 рік, до сплати 79 468,82 грн.; пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України - не нарахування та несплата у повному обсязі до бюджету військового збору за 2015 року, до сплати 5 960,16 грн.

Як вбачається із акта перевірки, перевірку позивача проведено на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, виходить із наступних міркувань.

Підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлює, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Позивач наполягає на незаконності проведення перевірки у зв'язку із виявленням недостовірності даних у податковій декларації ОСОБА_1 про майновий стан і доходи за 2015 рік, оскільки в акті перевірки відсутнє посилання на направлення позивачу письмового запиту, в якому зазначено про таку невідповідність.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України на суб'єкта владних повноважень покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідач не надав доказів, які б підтверджували наявність правових підстав для проведення у межах спірних правовідносин документальної позапланової перевірки, а саме доказів виявлення недостовірність даних, що містяться у податковій декларації ОСОБА_1 про майновий стан і доходи за 2015 рік, доказів звернення до позивача із відповідним письмовим запитом та доказів не надання позивачем пояснень та їх документальних підтверджень на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії ДПІ у Шевченківському районі з проведення перевірки ОСОБА_1, не узгоджуються із нормами Податкового кодексу України, вчинені не на підставі не у межах повноважень, що ним передбачені, а тому є протиправними.

У свою чергу відповідно до правової позиції позицію Верховного Суду України, що викладена у постанові від 27 січня 2015 року у справі №21-425а14, незаконна перевірка не створює правових наслідків, а саме невиконання вимог Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Відповідно до пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Отже, проведена відповідачем перевірка позивача не створює правових наслідків, зокрема у вигляді прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Разом з тим, хоча незаконна перевірки не створює правових наслідків, суд вважає за необхідне додаткового зазначити про порушення, виявлені під час перевірки.

Так, на думку відповідача, дохід, отриманий як додаткове благо, задекларований позивачем не у повному обсязі, а саме: за даними бази даних ДРФО встановлено, що платником податку у періоді з 01 жовтня 2015 року по 31 грудня 2015 року отримано доход в сумі 625 044,65 грн. від ПАТ "Універсал Банк" за ознакою доходу 126 (дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, сума боргу платника податку анульованого кредитором за його самостійним рішенням).

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпункт "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України встановлює, що базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Наявні у справі докази підтверджують, що між ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір від 28 вересня 2007 року №009-2915//840-0188 (на споживчі потреби), за умовами якого позивач зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 116 120,30 доларів США, що еквівалентно 586 407,52 грн.

Відповідно до пункту 2.6 кредитного договору позичальник зобов'язується здійснити останню оплату щомісячного платежу не пізніше 10 вересня 2022 року.

15 жовтня 2015 року сторонами укладено додаткову угоду про припинення зобов'язань за кредитним договором (прощення боргу в день укладення додаткової угоди), у якій визнали, що станом на 15 жовтня 2015 року загальний розмір заборгованості позичальника перед кредитором за вищевказаним основним договором становить 94 037,89 доларів США; сторони дійшли згоди, що з дати укладання цієї угоди припиняються всі зобов'язання позичальника перед кредитором у розмірі 41 037,89 доларів США шляхом анулювання (прощення) кредитором такої заборгованості позичальнику, в тому числі за основою сумою кредиту - 28 498,19 доларів США, за загальною сумою процентів, комісій, винагород, інших можливих плат позичальника на користь кредитора за основним договором - 12 539,70 доларів США, за умови погашення позичальником суми заборгованості за своїми зобов'язаннями у розмірі 53 000,00 доларів США.

Згідно з пунктом 10 додаткової угоди сума анульованого (прощеного) кредитором боргу згідно умов кредитного договору включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, з якого позичальник в порядку, розмірах та строки, передбачених чинним законодавством України, самостійно сплачує податок з доходів фізичних осіб та відображає їх у річній податковій декларації.

Позивач подав до ДПІ у Шевченківському районі податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, у якій відобразив у складі інших доходів суму у розмірі 227 700,54 грн., податок на доходи фізичних осіб у розмірі 44 931,11 грн. та військовий збір у розмірі 3 415,51 грн.

Як підтверджують наявні у справі копії квитанцій, 29 липня 2016 року ОСОБА_1 сплатив задекларовані суми податку та військового збору до бюджету.

У свою чергу відповідач не надав суду доказів, які б спростовували отримання позивачем доходу у розмірі, більшому, ніж зазначено в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, а саме 227 700,54 грн.; у справі відсутні докази, які б достовірно вказували, що прощена ПАТ "Універсал Банк" сума боргу та, відповідно, отриманий позивачем дохід у вигляді додаткового блага, складає саме 625 044,65 грн.

Крім того, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що ПАТ "Універсал Банк" відобразило у податковому розрахунку форми №1 ДФ про виплату (нарахування) ОСОБА_1 доходу у розмірі 625 044,65 грн.

Враховуючи викладене, на думку суду, відповідачем не доведено правових підстав для нарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб у розмірі 79 468,82 грн., що вказує на помилковість висновків акта перевірки.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі від 22 грудня 2016 року №, яким позивачу збільшено суму податку на доходи фізичних осіб є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір:

1.1. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

1.2. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

1.4. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Таким чином, оскільки, військовий збір нараховується і сплачується із об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб, беручи до уваги помилковість висновків акта перевірки про заниження податку на доходи фізичних осіб, суд приходить до висновку про безпідставність додаткового нарахування позивачу суми військового збору та необхідність скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі від 22 грудня 2016 року №.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (01030, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві (03056, м. Київ, пров. Політехнічний, 5-а; ідентифікаційний код 39561761) від 22 грудня 2016 року № та №.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору розмірі 1 067,86 грн. (одна тисяча шістдесят сім гривень вісімдесят шість копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інстанції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко