Справа № 2а-20/11/0407(6-а/174/1/2018)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2018 рокусправа № 2а-20/11/0407(6-а/174/1/2018)
Суддя І інстанції Данилюк Т.М.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Мельника В.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19 січня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку для предявлення виконання виконавчого листа до виконання по адміністративній справі №2а-20/10/0407 за адміністративний позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19 січня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для предявлення виконання виконавчого листа до виконання відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права права просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було в повній мірі досліджено обставини щодо пропуску строку на предявлення виконавчого листа до виконання.

До початку судового засідання, до суду надійшло клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про заміну сторони правонаступником.

Враховуючи те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1055 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» Управління Пенсійного фонду України у Вільногірському районі реорганізоване шляхом злиття у Верхньодніпровське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, яке постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року №988 приєднано до Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, яке в свою чергу постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2017 року №821 «Про деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, колегія суддів вважає за необхідне здійснити заміну сторони її правонаступником.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не зявились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Вільногірським міським судом Дніпропетровської області, видано виконавчий лист № 2а-20/11/0407 від 14.06.2013, відповідно до якого зобовязано управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області, здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до вимог ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, обрахованих відповідно до частини 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням положень п. 3 ст. 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період 07 квітня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 01 січня 2011 року по 22 липня 2011 року, включно, з урахуванням отриманих раніше сум за вказаний період.

Відповідно постанови про повернення виконавчого документа від 31.03.2014 року, виконавчий лист повернуто стягувачу із строком предявлення його до виконання до 01.04. 2015 року.

Cтаттею 22 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа), встановлено строки пред'явлення виконавчих документів до виконання, зокрема, виконавчих листів один рік.

Згідно із ч.1 ст. 376 КАС України стягувачам, які пропустили строк для предявлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Вирішуючи питання щодо визнання поважними причин пропуску строку, суд повинен перевірити, чи пропущено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, чи поважні причини такого пропуску, що було підставою несвоєчасного звернення за виконанням судового рішення.

Поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення певної процесуальної дії в межах строків, установлених законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було подано виконавчий лист до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Дніпропетровській області, однак постановою від 31 березня 2014 року йому було повернено виконавчий лист, у звязку з тим, що він повинен був звернутися з ним до відповідного органу Державної казначейської служби України та встановлено строк подачі виконавчого листа до виконання до 01.04.2015 року.

При цьому позивач обґрунтовує пропуск строку для предявлення виконавчого листа до виконання з тим, що він є юридично необізнаною людиною, не в повній мірі розумів зміст постанови про повернення виконавчого документу та вважав, що управління Пенсійного фонду України після винесення цієї постанови проведе перерахунок та виплати зазначені у виконавчому документі.

Аналізуючи обставини, наведені позивачем на підтвердження поважності причин пропуску строку предявлення виконавчого листа до виконання, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Серед іншого, згідно із частиною 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Необхідно звернути увагу на судову практику розгляду справ Європейським Судом з прав людини, відповідно до якої суд вказує, що стаття 6 §1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасницею якої є Україна, захищає право кожного на подання позову або скарги, які пов'язані з його громадянськими правами та обов'язками, до суду, таким чином, це означає "право на суд". Однак, вказане право є ілюзорним, якщо правова система Високих Договірних Сторін допускає, щоб кінцеве обов'язкове до виконання рішення суду залишалось не виконаним та не усувало наслідків нанесеної одній із сторін шкоди. (Справа "Жовнер проти України" (Заява N 56848/00), Справа Бурдов проти Росії (Скарга N59498/00).

Крім того, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі "ОСОБА_2 проти Італії" наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Також у справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд в рішенні від 19 березня 1997 року зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

В Рішенні по справі "Ейрі проти Ірландії" від 09 жовтня 1979 року Європейський суд з прав людини вказав, що права, які гарантує Конвенція, повинні бути не теоретичними чи нереальними, а такими, що мають реальну силу і можуть бути здійснені на практиці.

За викладених обставин справи, колегія суддів, виходячи із конституційно встановленої обов'язковості виконання судових рішень, що набрали законної сили та причин, з яких позивачем було пропущено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, вважає заяву позивача про поновлення пропущеного строку такою що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, колегія суддів робить висновок про скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення заяви про поновлення пропущеного строку предявлення виконавчого листа до виконання.

Керуючись: ст.ст. 312, 317, 321, 376 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19 січня 2018 року скасувати, заяву про поновлення пропущеного строку предявлення виконавчого листа до виконання задовольнити.

Поновити пропущений строк для подання виконавчого листа №2а-20/11/0407 виданого Вільногірським міським судом Дніпропетровської області 14 червня 2013 року до виконання

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова