Справа № 826/19410/16
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Кучма А.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РРП ГРУП» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.12.2017 (м.Київ, час - 08:20, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РРП ГРУП» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про скасування повідомлення-рішення податку на додану вартість,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РРП ГРУП» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 30.09.2016 № та №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.12.2017 у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «РРП ГРУП» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про скасування повідомлення-рішення податку на додану вартість відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що висновки податкового органу, що викладені в акті перевірки є необґрунтованими, позивачем було подано усі необхідні документи на підтвердження реальності господарських операцій, тому прийнятті податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Представник відповідача у судовому засідання заперечував проти апеляційної скарги, надав відповідні пояснення, в яких викладено доводи щодо обґрунтованості рішення суду першої інстанції та висновків податкового органу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки податкового органу про заниження ПДВ та заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток не відповідають дійсності, оскільки укладений з контрагентом договір про надання послуг створив реальні наслідки для сторін, зобов'язання, що потягли за собою зміни в майновому стані сторін договору.

Представник позивача у судовому засідання підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та акцентував увагу на реальності господарських операцій.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно з ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 03.06.2016 по 08.09.2016 Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «РРП Груп» з питань дотримання вимог податкового законодавства під час фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Медітіріан ЛТД» за період з 01.02.2015 по 28.02.2015, за результатами якої складено акт №217/26-15-14-04-05/38947371 від 14.09.2016, в якому встановлено порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п.п. 198.1, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму у розмірі 342170,00 грн, а також порушення п. 44.1 ст. 44, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України та, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму у розмірі 307953,00 грн.

З аналізу акту перевірки вбачається, що підставою для висновку відповідача про порушення позивачем норм Податкового кодексу України, була встановлена нікчемність правочину, укладеного між позивачем та ТОВ «Медітіріан ЛТД», внаслідок: дефектності акту здачі-прийняття робіт (надання послуг), у зв'язку з неможливістю встановити реальний зміст операцій; неможливості визначення кількості працюючих у ТОВ «Медітіріан ЛТД», у зв'язку з неподанням останнім звіту 1-ДФ; отримання від ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві інформації, відповідно до якої у ТОВ «Медітіріан ЛТД», зокрема, відсутні будь-які основні фонди та виробничі потужності; відкриття відносно ТОВ «Медітіріан ЛТД» кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України.

На підставі акту перевірки №217/26-15-14-04-05/38947371 від 14.09.2016 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 30.09.2016 № , згідно якого позивачу за порушення п. 44.1 ст.44, п.185.1 ст.185 п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 427713,00 грн, в тому числі 342170,00 грн за основним платежем, та 85543,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями; №, згідно якого позивачу за порушення п. 44.1 ст.44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на 307953,00 грн.

Позивач не погоджуючись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями звернувся з даним позовом до суду.

Згідно ст.134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Пунктом 138.1 ст.138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього кодексу.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, серед іншого, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

В силу п.201.10 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ст.3 ГК України).

Згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з вищенаведених норм, обов'язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва, яка спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження. Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має економічні властивості, що неможливе без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків.

За таких обставин, аналіз реальності господарської діяльності має здійснюватись на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту господарських операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.01.2015 між позивачем (замовник) та ТОВ «Медітіріан ЛТД» (виконавець) укладено договір про надання послуг № 05/01/2015ЗД, відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов'язується за завданням замовника надавати йому послуги, у період виробництва телевізійної програми під умовною назвою «Говорить Україна», а замовник зобов'язується прийняти та оплатити належно надані виконавцем послуги.

05.01.2015 між вказаними сторонами укладено додаток № 01 до Договору, відповідно до якого перелік послуг, що надаються виконавцем замовнику на підставі Договору складає обслуговування комплексу декорацій: з монтажу/демонтажу; перенесення декорацій; обслуговування окремих елементів декорацій, а вартість послуг становить 2053050,00 грн, у тому числі ПДВ у розмірі 342170,00 грн.

На підтвердження факту виконання умов вказаного Договору складено акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 27.02.2015, а також ТОВ «Медітіріан ЛТД» виписало позивачу податкові накладні від 18.02.2015 № 69 та від 25.02.2015 № 70 на спірну суму ПДВ у розмірі 342170,00 грн.

Суд першої інстанції дійшов до висновку щодо відсутності підстав вважати надані позивачем документи первинними бухгалтерськими документами, які б підтверджували фактичне придбання позивачем послуг у контрагента - ТОВ «Медітіріан ЛТД», оскільки у первинному документі має бути конкретизовано, які саме послуги були надані (зміст та обсяг господарської операції) із зазначенням їх вартості (вартісний вираз), годин виконання робіт (одиниця виміру господарської операції), однак, як в акті приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), так і в податкових накладних зазначено лише загальне найменування послуг та їх вартість без конкретизування, де та які саме послуги були надані, їх видів та опису, конкретних об'ємів та напрямків, за якими вони проводились, кількість відпрацьованих годин, у тому числі перелік використаних ресурсів та/або частина їх вартості, що включена до вартості послуг, що робить неможливим встановлення змісту та обсягу господарської операції і факту використання її результатів у господарській діяльності позивача.

Разом з тим, надані позивачем документи не є належними доказами надання контрагентом послуг, оскільки, враховуючи вимоги ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, з наданих позивачем документів не вбачається, які критерії використовувались для визначення вартості послуг та, відповідно, необхідність та доцільність використання їх в господарській діяльності позивача і правомірність формування податкового кредиту. Позивачем не доведено економічну доцільність витрат без визначення конкретних послуг та причинного зв'язку між придбаними послугами та отриманням економічної вигоди.

Надані позивачем письмові документи не містять в собі відомостей, що свідчать про отримання від ТОВ «Медітіріан ЛТД» послуг, обумовлених договором, позивачем не надано доказів наявності господарської потреби у послугах, замовлених у ТОВ «Медітіріан ЛТД».

Посилання позивача, як на підставу реальності спірних господарських операцій, на те, що підтвердженням виконання ТОВ «Медітіріан ЛТД» вказаних послуг є трансляція телевізійної програми «Говорить Україна», яка перебуває у відкритому доступі за посиланням http://govoryt-ukraina.tv/stories/archive є необґрунтованим, оскільки наявність чи відсутність певного результату - телевізійної програми, не є безумовною підставою, яка свідчить про надання ТОВ «Медітіріан ЛТД» послуг позивачу в частині, що обумовлена договором, будь-яких інших доказів на підтвердження виконання ТОВ «Медітіріан ЛТД» обумовлених Договором послуг, позивачем не надано.

Платник податку повинен бути розумним та обачливим при виборі контрагента. Перевірка наявності у постачальника державної реєстрації та реєстрації у податковому органі не характеризує підприємство як добросовісного платника, що має ділову репутацію, як конкурентоспроможну особу на ринку відповідних товарів, що діє через уповноважену особу, яка представляє інтереси підприємства. Отже, заходи, спрямовані, зокрема, на отримання витягу з Єдиного державного реєстру та інших документів реєстраційного характеру, не є достатніми, позаяк отримані платником відомості не дозволяють кваліфікувати контрагента як добросовісного партнера, що гарантує виконання своїх зобов'язань через уповноважених представників.

Разом з тим, позивачем не доведена реальність операцій, оскільки не підтверджено час здійснення операцій, а також до матеріалів справи не надано жодних доказів наявності у ТОВ «Медітіріан ЛТД» трудових ресурсів, виробничого обладнання, транспортного чи іншого обладнання. Відтак, господарські операції, що відбулися оформлені лише документально.

Відповідно до витягу з ЄДРПОУ видами діяльності ТОВ «Медітіріан ЛТД» є: код КВЕД 43.39 інші роботи із завершення будівництва; 43.99 інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у.; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 49.41 вантажний автомобільний транспорт; 71.12 діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 41.20 будівництво житлових і нежитлових будівель (основний), проте обумовлені договором послуги не підпадають ні під один з наведених видів діяльності ТОВ «Медітіріан ЛТД».

Наявність у позивача належно оформлених документів, які відповідно до Податкового кодексу України необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту та коригування об'єкта оподаткування, зокрема, виданих виконавцями податкових накладних та актах прийому-передачі наданих послуг, не є безумовною підставою для формування податкового кредиту та об'єкту оподаткування, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності.

Позивачем до суду апеляційної інстанції було подано документи на підтвердження реальності здійснення господарських операцій на виконання договору, укладеного з ТОВ «Медітіріан ЛТД», а саме договір на виробництво №ТРК-021706/2015 від05.01.2015, акти приймання-передачі тв-програм з додатками; договір про надання технічних послуг №01/01/2015 від 01.01.2015 з додатками та актами; договір оренди майна №ТРК-ТРК-021032/2015 від 05.01.2015 з додатками та актами, однак дані документи не підтверджують виконання операцій саме між позивачем та контрагентом ТОВ «Медітіріан ЛТД», оскільки вказуються на господарські відносини з іншими юридичними особами.

Колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав вважати надані позивачем документи первинними бухгалтерськими документами, які б підтверджували фактичне придбання позивачем товару чи послуг у контрагента - ТОВ «Медітіріан ЛТД», оскільки позивачем не надано належних доказів та первинних документів щодо спростування висновків податкового органу, не подано додаткових пояснень щодо даних господарських операцій, натомість податковим органом надано докази вважати дані господарські операції такими, що пов'язані з наданням податкової вигоди третім особам.

Крім того, відповідачем надано ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28.12.2016 по справі №757/61243/16-к, з якої вбачається, що особа, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, запропонованих йому невстановленою слідством особою, як майбутнього директора ТОВ «Медітріан ЛТД», не маючи мети здійснювати фінансово-господарську діяльність ТОВ «Медітріан ЛТД», пов'язану із наданням різноманітних послуг та торгівлею товарами фізичним та юридичним особами, визначену в статуті підприємства та мети досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку від такої діяльності надав свої документи для перереєстрації товариства.

Таким чином, підозрюваний по справі сприяв у створенні ТОВ «Медітріан ЛТД» не з метою здійснення господарської діяльності, а з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб, а саме з метою сприяння суб'єктам господарювання реального сектору економіки, в тому числі ТОВ «РРП Груп» у мінімізації податкових зобов'язань, шляхом формування незаконного податкового кредиту, внаслідок відображення фіктивних фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Медітріан ЛТД». Дії підозрюваного кваліфіковано за ч.5 ст.27 ч.1 ст.205 КК України.

У зв'язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, провадження у справі закрито.

Колегія суддів зазначає, що наявні докази в матеріалах справи у своїй сукупності з ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.12.2016 по справі №757/61243/16-к дають обґрунтовані підстави вважати фіктивність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Медітріан ЛТД» та вказуються на правомірні та обґрунтовані висновки податкового органу.

За таких обставин колегія суддів дійшла до висновку щодо правомірності податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 30.09.2016 № та №, які прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, натомість, позивачем не доведено виконання господарських зобов'язань за договором з контрагентом, надання послуг позивачу, внаслідок чого відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту та валових витрат.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РРП ГРУП» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.12.2017 - без змін.

Постанова набирає законної з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 26.03.2018.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна