Справа № 825/1731/17
Суддя: Литвиненко І. В.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 825/1731/17
Провадження № 2-а/750/375/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Литвиненко І.В.,

за участі секретаря судового засідання - Юрченко І.В,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до прокуратури Чернігівської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

треті особи Чернігівське обєднане управління пенсійного фонду України, Генеральна прокуратура України

в с т а н о в и в :

31.10.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до прокуратури Чернігівської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії в якому просить:

- визнати дії керівництва прокуратури Чернігівської області у відмові видачі довідки про заробітну плату позивача неправомірними;

- зобовязати керівництво прокуратури Чернігівської області видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату у відповідності до постанови Кабінету ОСОБА_2 України № 657 від 30.08.2017 року «Про внесення змін до деяких Постанов Кабінету міністрів України щодо оплати праці працівникам прокуратури», станом на 01.09.2017 року.

Позов мотивовано тим, що йому безпідставно було відмовлено у видачі довідки про розмір заробітної плати у звязку із підвищенням заробітної плати працівника прокуратури, що подається для перерахунку пенсії.

Представник відповідача надіслав відзив проти позову в якому посилався на безпідставність вимог позивача, у задоволенні позову просив відмовити.

Представники третіх осіб надіслали пояснення щодо позову в яких у задоволенні позову просили відмовити, вказуючи на безпідставність вимог позивача.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що з квітня 1998 позивач перебуває на обліку в Чернігівському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» ( у редакції, яка діяла на момент виходу на пенсію).

Постановою Кабінету ОСОБА_2 України №657 від 30.08.2017 внесено зміни до Постанови КМУ №505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

03.10.2017 позивач звернувся із заявою до Прокуратури Чернігівської області та просив видати довідку про заробітну плату з 01.09.2017 .

18.10.2017 заступник прокурора Чернігівської області листом №18-407 вих 17 повідомив позивача про те, що підстав для наданні запитуваної довідки немає, оскільки з внесенням змін до законодавства, у прокурорів відсутнє право на перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював чітку правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі в органах прокуратури.

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що їх служба пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей, а тому це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі, зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

Згідно ч. ч. 13, 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII (в редакції на момент звернення позивача до Чернігівської обласної прокуратури), пенсії за вислугу років призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом ОСОБА_2 України.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

До структури заробітної плати входять: основна та додаткова заробітні плата, а також заохочувальні й компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами й положеннями, компенсаційні та грошові й матеріальні виплати, які передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (частина 2 статті 2 Закону).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) передбачені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із зазначеним Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п.2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Таким чином, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Крім того, на всі складові заробітної плати нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове пенсійне страхування й вони є складовою заробітної плати та зобов'язані враховуватися при обчисленні (перерахунку) пенсії.

З вищенаведених норм випливає, що обов'язок щодо видачі довідки про заробітну плату співробітника прокуратури за посадою, яку він займав до виникнення права на пенсію, покладено на державний орган (установу, організацію, підприємство), в якому працювала особа до виходу на пенсію.

Суд звертає увагу на те, що відповідач, відмовляючи позивачу у наданні довідки у зв'язку із відсутністю підстав для перерахунку пенсії діяв неправомірно, оскільки висновки про відсутність підстав для перерахунку пенсії відносяться виключно до компетенції органу, який законом уповноважений на здійснення такого перерахунку.

Тобто, питання щодо призначення (перерахунку) пенсій відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України.

Крім того, суд звертає увагу, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження Прокуратури Чернігівської області щодо видачі довідок про складові заробітної плати є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією відповідача, тому суд не може вказувати на форму та склад довідки про заробітну плату, а може лише зобовязати видати її у встановленій законодавством формі.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_2 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, позивачем надано суду достатні документальні докази, якими підтверджується протиправність відмови прокуратури Чернігівської області у видачі довідки про заробітну плату, в той час, як відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість відмови у видачі такої довідки з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії прокуратури Чернігівської області (місцезнаходження вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, код ЄДРПОУ - 02910114) щодо відмові у видачі довідки ОСОБА_1 (місце проживання вул. Котляревського, 34/120, м. Чернігів, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) про заробітну плату позивача неправомірними

Зобовязати прокуратуру Чернігівської області (місцезнаходження вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, код ЄДРПОУ - 02910114) видати ОСОБА_1 (місце проживання вул. Котляревського, 34/120, м. Чернігів, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) довідку про заробітну плату з 01.09.2017 на посаді заступника Чернігівського природоохоронного міжрайонного прокурора, яку позивач обіймав на момент виходу на пенсію, після набрання чинності змін, внесених постановою Кабінету ОСОБА_2 України № 657 від 30 серпня 2017 року «Про внесення змін до деяких Постанов Кабінету ОСОБА_2 України щодо оплати праці працівників прокуратури».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому ст.. 295 КАС України.

Суддя І.В. Литвиненко