Справа № 2-а-282/10
Суддя: Наумова І. Й.
Дата ухвалення: 2010-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2а-282/10/0812
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2010 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Наумової І.Й.

при секретарі Фіркаловій І.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради, про визнання дій неправомірними та стягнення не отриманої суми допомоги на оздоровлення

ВСТАНОВИВ

Позивач у листопаді 2009 року звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є постраждалою від наслідків аварії на ЧАЕС та інвалідом І групи з 20.03.2002 року. Згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат щорічно. Втім фактично допомога на оздоровлення на протязі 2009-2010 рр. виплачувалась у значно меншому розмірі - по 120 грн., що позивач вважає необґрунтованим. На підставі

викладеного просила суд визнати неправомірними дії відповідача в частині виплати їй такої допомоги у розмірі, меншому від належного, та стягнути з відповідача на її користь 7825 грн. недоплаченої щорічної

допомоги на оздоровлення за 2009-2010 рр. Та зобовязати відповідача у подальшому проводити їй виплати щорічної допомоги на оздоровлення в повному обсязі відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, на їх задоволенні наполягала.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, надав до суду заперечення, згідно яких проти позову заперечував, посилаючись на те, що допомога на оздоровлення виплачувалася позивачеві у належному розмірі згідно ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Постанови КМУ від 12.07.2005 р. № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом І групи і віднесена до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у звязку з чим перебуває на обліку у відповідача та отримує допомогу на оздоровлення згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1998 р. №796-ХІІ та Постанови КМУ №562 від 12.07.2005 р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В листопаді 2009 року та в березні 2010р. позивач звернулась до відповідача із заявами про здійснення перерахунку та виплати допомоги на оздоровлення за 2009-2010 роки у відповідності з вимогами ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідь на які 04.11.2009 р. та 08.04.2010р. відповідач своїми листами розяснив, що допомога на оздоровлення виплачувалася позивачеві у належному розмірі згідно ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Постанови КМУ від 12.07.2005 р. № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме: січень 2009 року 120 грн., 2010 рік-120 грн.

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.

Так, згідно ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи позивач як інвалід І групи, віднесена до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, має право на отримання щорічної допомоги у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Постановою КМУ від 12.07.2005 р. № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачений інший

розмір такої допомоги, що дорівнює 120, 00 грн.

Враховуючи, що Закон України має вищу юридичну силу відносно постанови КМУ, суд вважає за необхідне застосувати у спірних правовідносинах положення ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та не приймає до уваги доводи представника відповідача.

При цьому необхідно зазначити, що Кабінет Міністрів України не уповноважений зменшувати встановлені Законом конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій, зокрема, допомоги на оздоровлення. Навпаки, у ч. 1 ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зазначено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом їх обсягу, встановленого Законам, є недопустимим.

Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат на 2009 - 2010 роки не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Доводи відповідача на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи розмірів щорічної грошової допомоги на оздоровлення як на причину невиконання покладених на нього зобов'язань до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

За таких обставин та з урахуванням вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради повинно нарахувати та виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за період 2009-2010 р.р., виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, з урахуванням отриманих позивачем сум.

Що стосується позовних вимог про стягнення з управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради вказаних виплат у фіксованій грошовій сумі, то вони не підлягають задоволенню, оскільки до компетенції суду не належить визначення розмірів належних до виплати грошових коштів; такі повноваження належать до компетенції відповідача.

Згідно ст.104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обов'язкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно-правових відносин. Якщо за

результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суду немає правових підстав для задоволення позову. При цьому суд зазначає, що оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

З огляду на викладене позовні вимоги в частині, що стосується зобовязання відповідача у майбутньому нараховувати та виплачувати позивачеві щорічну допомогу на оздоровлення в повному обсязі відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», задоволенню не підлягають як заявлені передчасно, за відсутності спору з цього приводу та до порушення права позивача.

Отже вимоги за 2009-2010 роки підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 87, 158-163 КАС України, ст. 48 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради, про визнання дій неправомірними та стягнення не отриманої суми допомоги на оздоровлення задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради протиправними щодо відмови в проведенні перерахунку ОСОБА_3 як постраждалій внаслідок аварії на ЧАЕС І категорії ( інваліду І гр.), щорічної допомоги на оздоровлення за період 2009-2010 роки.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради провести донарахування та виплату ОСОБА_3 недоотриманих сум на оздоровлення за період 2009 -2010 роки відповідно до статті 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з пяти мінімальних заробітних плат на час їх виплат за відповідний період з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя в десятиденний строк з дня проголошення постанови.

Суддя І.Й.Наумова