Справа № 826/14773/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 березня 2018 року № 826/14773/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., розглянувши у письмовому провадженні справу

за позовом ОСОБА_1
до третя особа яка не заявляє самостійні вимогиЦентрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі Головного управління Державної казначейської служби м. Києва
прозобов'язати вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі Головного управління Державної казначейської служби м. Києва, в якій просить зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві в порядку, визначеному Порядком повернення коштів помилково або надміру зарахованих до Державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787, звернутись до Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі Головного управління Державної казначейської служби м. Києва із поданням про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомості в розмірі 41 624,00 грн.

Позов обґрунтовано неправомірністю відмови відповідача у задоволенні заяви позивача від 19.10.2017 року про повернення збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 41 624, 00 грн., оскільки позивач звільнений від сплати збору згідно з пунктом 9 статті 1 Закону України від 26.06.1997 №400/97-ВР "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №400/97) як особа, яка придбала житло вперше, тому помилково сплатив вказаний збір.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.12.2017 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд справи на 14.02.2018 року.

15 грудня 2017 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України в новій редакції (далі по тексту - КАС України в чинній редакції), визначеній Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017.

Згідно з пунктом 10 частиною першою Розділу VII Перехідних положень, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судове засідання 14.02.2018 року з'явилися позивач та представник позивача. Відповідачем та третьою особою, належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, відповідно до поштових рекомендованих повідомлень, що містяться у матеріалах справи, явку представників не забезпечено.

Оскільки відповідачем та третьою особою не виконано вимоги ухвали суду від 07.12.2017 року про відкриття провадження щодо надання відзиву та пояснень на позовну заяву, судом відкладено розгляд справи на 21.03.2018 року.

Через канцелярію суду 21.03. 2018 року позивачем подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Зокрема зазначено, що позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

У судове засідання 21.03.2018 року сторони не з'явилися. Відповідачем та третьою особою, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до рекомендованого поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься у матеріалах справи, явку представника не забезпечено. Заяв, клопотань та повідомлення про поважність причин неявки у судове засідання від представників відповідача та третьої особи до суду не надходило.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Керуючись частиною дев'ятою статті 205 КАС України судом ухвалено продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено і підтверджується наявною у справі копією договору купівлі-продажу квартири від 21.06.2017 року, укладеного між ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець), відповідно до якого позивач придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1, за 4 162 400,00 грн. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалкою Р.О. і зареєстровано в реєстрі за № 4161.

Судом встановлено і підтверджується наявною у справі копією квитанції від 21.06. 2017 року № 598856, що позивачем сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 41 624,00 грн. (1 % з операції купівлі-продажу нерухомого майна).

З матеріалів справи встановлено, що 19.10.2017 року позивач звернулась до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, в якій просить про повернення сплаченого збору в сумі 41 624, 00 грн.

Також судом встановлено і підтверджується наявною у справі копією листа Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26.10.2017 року № 60542/16, що відповідачем відмовлено позивачу у задоволенні заяви з посиланням на відсутність офіційного джерела інформації, яке б підтверджувало, що житло придбавається особою вперше.

До позовної заяви позивачем також додано копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та Договору купівлі-продажу квартири від 21.06.2017 року.

Вирішуючи справу по суті суд зазначає наступне.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначено положеннями Закону України від 26.06.1997 р. № 400/97-ВР "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Закон № 400/97).

Згідно з пунктом 9 статті 1 Закону № 400/97 платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом № 400/97 врегульовано Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 р.№1740 (далі - Порядок № 1740).

Згідно з пунктом 151 Порядку № 1740 збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 % від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Як зазначає у позовній заяві позивач, нею придбано житло (квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2) вперше. У справі наявна копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, до якого внесено запис № 21027247 від 21.06.2017 р. про право власності позивача на квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідачем всупереч частині другій статті 77 КАС України правомірність відмови позивачу в поверненні помилково сплачених коштів з наведених у листі від 26.10. 2017 року № 60542/16 підстав не доведено, належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ним житла вперше та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем до суду не надано.

Беручи до уваги доводи позивача, які підтверджені належними доказами і не були спростовані відповідачем, суд дійшов висновку про те, що позивачем вперше придбано житло (квартира за адресою: АДРЕСА_2), тому на підставі пункту 9 статті першої Закону №400/97 та пункту 151 Порядку №1740 позивач була звільнена від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 153 Порядку №1740 передбачено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону №400/97 платники збору, визначені пунктами 5-7, 9, 10 статті першої цього Закону, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачують на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до загального фонду державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.

Згідно з підпунктом сьомим пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 р. №460/2011, Казначейство України здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Згідно з додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 р. №106 "Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету" контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 "Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна" покладений на Пенсійний фонд України.

Абзацами першим - другим пункту 3 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 р. №787 (далі по тексту - Порядок №787), передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім'я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв'язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи).

Згідно з пунктом 5 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку №787. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Положеннями пункту 10 Порядку №787 передбачено, що заява та подання або ухвала суду подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету. Органи Казначейства приймають подання від органів, які контролюють справляння надходжень бюджету або які здійснюють облік заборгованості в розрізі позичальників, у строки, визначені нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів. У разі відсутності такого нормативно-правового акта платник подає до відповідного органу Казначейства заяву та подання, дати складання яких не перевищують 30 календарних днів.

Отже, як вбачається, повернення помилково або надміру сплаченого до бюджету збору на обов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється відповідним територіальним органом Казначейства за поданням відповідного територіального органу Пенсійного фонду України, що контролює надходження цього збору до бюджету.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при придбанні житла (квартира за адресою: АДРЕСА_2), але фактично сплачено цей збір у сумі 41 624, 00 грн., суд, погоджуючись з доводами позивача, дійшов висновку про те, що така сплата здійснена позивачем помилково, а тому сплачені кошти підлягали поверненню позивачу.

За цих обставин суд вважає відмову відповідача у задоволенні заяви позивача від 26.10.2017 р., за наявності законних підстав для підготовки відповідного подання, необґрунтованою і такою, що порушує майнові права та інтереси позивача на отримання помилково сплачених коштів. Заперечення відповідача не дають суду підстав для інших висновків.

Зокрема, суд звертає увагу, що на момент придбання позивачем нерухомості, як і станом на час розгляду справи, в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням надати тлумачення терміну "придбавають житло вперше", що міститься у пункті 9 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23.03.2000 №29-у/2000 (справа №2-30/2000) у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні, - відмовлено.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме Держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб'єкта владних повноважень зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше.

Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

З метою захисту порушених прав та інтересів позивача, суд дійшов висновку про необхідність зобов'язати відповідача сформувати і подати до Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Києва подання про повернення позивачу помилково сплаченого збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 41 624, 00 грн., у зв'язку з чим та з огляду на межі позовних вимог даний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією від 08.11. 2017 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 640, 00 грн. Відтак, з огляду на задоволення позову, суд дійшов висновку про присудження на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 640, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 76, 77, 79, 94, 139, частиною дев'ятою статті 205, частиною четвертою статті 229, 241-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

2. Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби у Шевченківському районі м. Києва подання про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 41 624, 00 грн. (сорок одна тисяча шістсот двадцять чотири гривні 00 коп.).

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (01061, м. Київ, вулиця Крутий узвіз, будинок 4, ) суму судового збору у розмірі 640, 00 грн. (шістсот сорок гривень 00 коп.).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач:ОСОБА_1 (04205, АДРЕСА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

Відповідач: Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві, 01061, м. Київ, вулиця Крутий узвіз, будинок 4, .

Суддя Л.О. Маруліна