Справа № 804/6297/17
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"14" березня 2018 р. справа № 804/6297/17
м. Дніпро

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 р. (головуючий суддя Кононенко О.В., судді: Ільков В.В., Сидоренко Д.В.; м. Дніпро)

у справі № 804/6297/17

за позовом ОСОБА_1

до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та Державної фіскальної служби України щодо не призначення та не перерахування позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із захворюванням, отриманим під чає виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення II групи інвалідності відповідно до ст. 356 Податкового кодексу України та ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію";

- зобов'язати Головне управління ДФС у Дніпропетровській області подати до Державної фіскальної служби України висновок щодо можливості проведення позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення II групи інвалідності відповідно до ст.356 Податкового кодексу України та ч. 3 ст. 23 Закону України "Про міліцію";

- зобов'язати Державну фіскальну службу України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв'язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення II групи інвалідності відповідно до ст. 356 Податкового кодексу України та ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію".

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 р. позов задоволено. Постанова мотивована тим, що внаслідок протиправних дій відповідачів позивача фактично було позбавлено права на отримання одноразової грошової

допомоги у зв'язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачі оскаржили її в апеляційному порядку.

В апеляційних скаргах відповідачі посилаються на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначають, що 19.10.2017 року для участі у судовому засіданні з'явились позивач особисто та представник відповідачів. Секретарем суду було запропоновано сторонам подати заяву про розгляд справи без їх участі. На таку пропозицію позивачем була подана заява про розгляд справи без його участі, на яку представник відповідачів не заперечував та зробив відповідний надпис на цій заяві. Однак, представником відповідачів категорично заперечувалась можливість розгляду справи без його участі. Обставину присутності представника відповідачів, а також його прохання провести засідання за його участю може підтвердити сам позивач. У судовому рішенні написано, що відповідач не з'явився без поважних причин. Крім того, представником відповідачів 14.11.2017 року через канцелярію суду були подані письмові заперечення.

Згідно з абз. 3 п. 15 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до положень ч. 6 ст. 23 ЗУ "Про міліцію" у разі інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності виплачується одноразова грошова допомога у відповідному розмірі.

Однак, відповідно до п. 348.1 ст. 348 Податкового кодексу України податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Зазначають, що відповідно до п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Отже, податкова міліція не входить до складу органів внутрішніх справ, проте згідно положень ст. 353 Податкового кодексу України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Таким чином, інвалідність позивача настала не в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Листом ДФС України від 13.09.2017 року № 1397 позивач повідомлений про те, що працівники податкової міліції проходять службу у складі Державної фіскальної служби України і не належать до органів внутрішніх справ, тому проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги саме цій категорії осіб законодавчо не врегульовано.

Закон України "Про міліцію" втратив чинність 07.11.2015 року. ОСОБА_1 вже після втрати чинності Закону України "Про міліцію" первісно тимчасово встановлено II групу інвалідності.

Постановою КМУ від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено порядок та умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції. Однак, дія цього нормативного акту на працівників податкової міліції не розповсюджується.

Про вказані положення нормативних актів, що регулюють умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги у разі отримання інвалідності під час проходження служби в органах внутрішніх справ, позивач був повідомлений листом ГУ ДФС у Дніпропетровській області, що підтверджує вчинення належних дій з боку ГУ ДФС у Дніпропетровській області в порядку Закону України "Про звернення громадян".

Просять скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Представник відповідачів надіслав суду відзиви на апеляційні скарги, в яких підтримав їх вимоги.

Позивач надіслав до суду письмові відзиви на апеляційні скарги відповідачів, в яких просить суд залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляційні скарги відповідачів без задоволення.

В судовому засіданні позивач проти задоволення апеляційних скарг відповідачів заперечував.

Представник відповідачів у судовому засіданні апеляційні скарги відповідачів підтримав.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 проходив службу в податковій міліції на посаді старшого оперуповноваженого відділу оперативного супроводження адміністрування ПДВ оперативного управління ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Відповідно до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 18.01.2017 року серії 12 ААА № 639070 позивачу встановлена друга група інвалідності з 27.12.2017 року у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби.

Відповідно до наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 10.01.2017 року № 17-о ОСОБА_1 було звільнено з податкової міліції у відставку за пунктом 65 "б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року № 114.

20.02.2017 року позивач звернувся до відділу по роботі із персоналом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області із заявою та документами, необхідними для призначення одноразової грошової допомоги, однак йому було відмовлено в прийнятті документів, необхідних для прийняття та направлення до Державної фіскальної служби України висновку про можливість проведення одноразової грошової допомоги у зв'язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення II групи інвалідності.

У зв'язку із відмовою прийняти документи, позивач звертався до Державної фіскальної служби України із заявами про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із отриманням за час проходження служби інвалідності. Проте, листами Державної фіскальної служби України від 01.03.2017 року № 2967/5//99-99-04-04-02-14 та від 03.04.2017 року № 4617/5/99-99-04-04-02-14 позивачу було відмовлено у виплаті грошової допомоги. Відмови мотивовані тим, що Закон України "Про міліцію" втратив чинність.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки:

- у пункті 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", який набрав чинності 29.12.2015 року, встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію";

- з 27.12.2016 року у позивача, у зв'язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності, виникло право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 200- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб;

- доводи відповідачів про відсутність законних підстав для підготовки висновку, призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, у зв'язку із втратою чинності Законом України "Про міліцію", спростовуються приписами пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію";

- положення Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007р. № 707 (далі - Порядок № 707) свідчать, що у разі встановлення працівнику податкової міліції інвалідності, що настала в період проходження служби в податковій міліції, і подачі останнім рапорту на отримання одноразової грошової допомоги, у відповідного органу, у якому проходив службу податкової міліції, виникає обов'язок у семиденний строк з дня реєстрації такого рапорту підготувати та направити до ДПА висновок щодо можливості проведення грошової допомоги. Обов'язок у десятиденний строк прийняти рішення щодо призначення (виділення) такої одноразової грошової допомоги покладений на ДПА (правонаступником якої є ДФС України);

- внаслідок протиправних дій відповідачів позивача фактично було позбавлено права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до п. 356.1 ст. 356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького та рядового складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Згідно із частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж три через місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується грошова допомога в розмірі 250- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Закон України "Про міліцію" втратив чинність 07.11.2015 року у зв'язку з набранням чинності Закону України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII.

У пункті 15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про національну поліцію", який набрав чинності 29.12.2015 року, встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігаються і здійснюються у порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про національну поліцію".

Отже, з 27.12.2016 року у позивача, у зв'язку із встановленням йому II групи інвалідності, виникло право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Доводи відповідачів про відсутність законних підстав для підготовки висновку, призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, у зв'язку із втратою чинності Закону України "Про міліцію", спростовуються положеннями пункту 15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про національну поліцію".

Відповідно до пункту 5 Порядку № 707 працівник міліції, податкової міліції подає органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби за місцем проходження служби: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги згідно з додатком; довідку медико-соціальної експертної комісії щодо визначення ступеня втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) та (або) установлення групи інвалідності; довідку про грошове забезпечення; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові, видачу документа та місце реєстрації (довідку органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про місце реєстрації або місце перебування заявника); копію ідентифікаційного номера.

За правилами п. 7 Порядку № 707 орган внутрішніх справ, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, подає МВС та ДПА у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку - службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті).

МВС та ДПА у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, для проведення виплати.

Виплата грошової допомоги працівнику міліції, податкової міліції проводиться шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку, або через касу органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у разі його загибелі (смерті) членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям.

Грошова допомога виплачується не пізніше двох місяців з дня прийняття відповідного рішення у межах коштів, передбачених у державному бюджеті на такі цілі.

Працівник міліції, податкової міліції, у разі його загибелі (смерті) члени його сім'ї, а в разі їх відсутності - його батьки та утриманці можуть пред'явити МВС та ДПА вимоги щодо виплати грошової допомоги протягом трьох років з дня настання події, що дає право на отримання такої допомоги.

Отже, відповідно до наведених положень Порядку № 707 у разі встановлення працівнику податкової міліції інвалідності, що настала в період проходження служби в податковій міліції, і подачі останнім рапорту на отримання одноразової грошової допомоги, у відповідного органу, у якому проходив службу працівник податкової міліції, виникає обов'язок у семиденний термін з дня реєстрації такого рапорту підготувати та направити до ДПА висновок щодо можливості проведення грошової допомоги. Обов'язок у десятиденний строк приймати рішення щодо призначення (виділення) такої одноразової грошової допомоги покладений на ДПА (правонаступником якої є ДФС України).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, оскільки відповідачі не довели суду правомірність оскаржених позивачем дій.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

постановив:

Апеляційні скарги Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 р. у справі № 804/6297/17 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в тридцятиденний строк шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду відповідно до ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко