Справа № 804/2648/17
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 серпня 2017 р. Справа № 804/2648/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.,
при секретарі судового засідання Пасічнику Т.В.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «БІОТОН» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -
Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «БІОТОН» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому просить:
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «БІОТОН» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ПП «ОРІМ» за період листопад, грудень 2014 року, січень, лютий 2015 року складено акт №2038/04-65-14-00/30189624 від 19.10.2016 року, на підставі висновків якого контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_2 про зменшення розміру відємного значення з податку на додану вартість за грудень 2014 року на 3 687,00 грн. та за лютий 2015 року на 17 042,00 грн.; № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання за платежем: «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» на 62 512,50 грн., з яких за основним платежем 41 675,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 20 837,50 грн. Зазначені податкові повідомлення-рішення позивач вважає такими, що підлягають скасуванню з огляду на те, що господарські відносини між позивачем та його контрагентом мали реальний характер та відбувались в межах правочинів, які відповідають нормам закону, що підтверджується оформленими належним чином первинними документами, а висновки відповідача про не підтвердження ланцюга надання послуг від підприємства-постачальника у перевіряємому періоді є помилковими та суперечать чинному законодавству України.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі із викладених обставин.
Відповідач проти позову заперечував, надав до суду письмові заперечення, які приєднані до матеріалів справи. Представник відповідача суду пояснив, що встановлені в ході проведеної перевірки факти свідчать про нереальність господарських операцій позивача із ПП «Орім» та фіктивність первинних документів, що виключає право позивача на отримання податкового кредиту та свідчить про завищення платником відємного значення податку на додану вартість за відповідний період. Встановлені обставини порушення платником податків податкового законодавства стали підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень, а тому суб'єкт владних повноважень (відповідач) діяв на підставі та у межах повноважень і способу, що передбачені Конституцією та законами України.
Представник відповідача підтримав доводи, викладені у запереченнях, та просив залишити позов без задоволення.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступне.
За результатами перевірки складено акт № 2038/04-65-14-00/30189624 від 19.10.2016 року, згідно висновків якого встановлено порушення позивачем п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого:
- завищено відємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2014 року на суму 3 678,00 грн.;
- занижено податок на додану вартість за грудень 2014 року на суму 40 985,00 грн.;
- занижено податок на додану вартість за січень 2015 року на суму 690,00 грн.;
- завищено відємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за лютий 2015 року на суму 17 042,00 грн.
01 листопада 2016 року на підставі акту № 2038/04-65-14-00/30189624 від 19.10.2016 року контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення:
- форми «В4» № НОМЕР_2, яким зменшено розмір відємного значення податку на додану вартість за грудень 2014 року на 3 687,00 грн. та за лютий 2015 року на суму 17 042,00 грн.;
- форми «Р» № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 62 512,50 грн., з яких: за основним платежем 41 675,00 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями 20 837,50 грн.
В ході адміністративного оскарження зазначених вище податкових повідомлень-рішень рішенням Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про результати розгляду первинної скарги за вих. № 132/10/04-36-10-01-09 від 05.01.2017 року та рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги за вих. № 5332/6/99-99-11-01-02-25 від 17.03.2017 року оскаржувані податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 від 01.11.2016 року залишені без змін, а скарги позивача - без задоволення.
Не погоджуючись із прийнятими відповідачем рішеннями позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі висновку спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
У підпункті 14.1.36 пункту 14.1 статті 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) закріплено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього ж Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 ПК України, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
В силу пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 ПК України.
За змістом пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року №996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХIV).
Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
У відповідності до положень п.2 ст. 3 Закону № 996-ХIV, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.
Згідно зі ст. 9 Закону №996-ХIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Відповідно до п.п. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 ПК України до складу інших витрат включаються: витрати на збут, які виключають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, зокрема, витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетингу), на передпродажну підготовку товарів.
Маркетинг - це діяльність, спрямована на створення попиту та досягнення цілей підприємства через максимальне задоволення потреб споживачів; планування і ведення всебічної діяльності, пов'язаної з товаром, з метою здійснення оптимального впливу на споживача для забезпечення максимального споживання за оптимальної ціни та одержання в результаті цього довгострокового прибутку.
З метою оподаткування під маркетингованими послугами (маркетингом) слід розуміти послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчення ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управління рухом продукції (робіт, послуг) до споживача та після продажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків (п.п.14.1.108 п.14.1 ст.14 ПК України).
Для здійснення маркетингової діяльності підприємство-виконавець повинно: проводити комплексні дослідження ринку; здійснювати аналіз ринку; сегментувати ринок; позиціонувати товар; розробляти маркетинг мікс (маркетинговий комплекс) тощо. При цьому, виконавцями таких послуг можуть бути лише суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність, що відповідає нормам КВЕД ДК 009:2010. Тобто суб'єкти господарювання, які надають маркетингові послуги, повинні мати право здійснювати діяльність згідно КВЕД 73.20 «Дослідження кон'юнктури ринку та виявлення суспільної думки».
Головною умовою для врахування у складі податкових витрат на проведення маркетингових послуг є їх документальне підтвердження та зв'язок таких витрат з господарською діяльністю платника податку. Підтвердженням зв'язку витрат на маркетингові послуги з господарською діяльністю суб'єкта господарювання, окрім договору, акту виконаних робіт, виступають наступні документи: наказ по підприємству, в якому повинно бути обґрунтування необхідності проведення таких маркетингових досліджень із зазначенням періоду їх проведення, територію, назву виду продукції, категорію потенційних споживачів тощо; звіт про проведення маркетингових досліджень, у якому мають бути викладені результати таких досліджень і надані рекомендації замовнику. Крім того, підприємство також повинно надати докази щодо реального застосування вказаного дослідження у своїй господарській діяльності, тобто впровадження в останній конкретних висновків та рекомендацій дослідження.
Таким чином, суд вважає, що для включення витрат з маркетингового дослідження попиту і пропозиції на ринку до складу податкових витрат необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та інших нормативно-правових актів, які, зокрема, підтверджують факт отримання маркетингового дослідження від іншої особи, а також підтвердження зв'язку понесених витрат із господарською діяльністю платника податку.
Судом встановлено, що ТОВ ВКФ «Біотон» (Замовник) уклало з ПП «Орім» (Виконавець) договори про надання маркетингових послуг за № 319 від 01.10.2014 року та від 01.01.2015 року, згідно умов яких Виконавець зобов'язується надати Замовнику послуги, а Замовник зобов'язується прийняти належним чином надані Виконавцем послуги та оплатити їх на умовах і в порядку, зазначених у цьому Договорі. Перелік і види послуг, які Виконавець надає Замовнику, вказуються в додатку № 1 (Таблиця № 1) до цього Договору, який є його невід'ємною частиною. Замовник замовляє, а Виконавець зобов'язується надати послуги з переліку послуг, зазначених в додатку № 1 (Таблиця № 1), в обсязі, протягом терміну і на умовах, зазначених в Додатках до цього Договору, які є його невід'ємною частиною.
Згідно пункту 3.1 вказаних договорів вартість послуг вказується в додатках до договору, які являються невідємною його частиною. Звітним періодом являється 1 календарний місяць.
Відповідно до п.4.1 договорів по закінченню надання передбачених дійсним договором послуг Виконавець передає замовнику акт здачі приймання наданих послуг у двох примірниках, підписаних уповноваженою особою Виконавця та скріплені печаткою Виконавця. Для отримання акта здачі-приймання Замовник зобовязаний у строк з 12 до 15 числа (включно) місяця, наступного за звітним, забезпечити явку уповноваженого представника за адресою м. Дніпропетровськ, просп. Кірова, 82-Г.
За змістом додатків до договору виконавець зобовязувався надати замовнику такі послуги:
- визначення обсягів продажів товарів в торгових точках в кількісному вираженні, які беруть участь у дослідженні протягом звітного періоду;
- визначення обсягів продажів товарів в торгових точках у грошовому виразі, які беруть участь у дослідженні протягом звітного періоду;
- визначення залишків продукції в магазинах, які беруть участь в дослідженні;
- визначення відносної динаміки продажів продукції постачальника в торгівельній мережі;
- визначення середньоденних продажів продукції постачальника через одну торгівельну точку;
- надання інформації по кожній окремій торгівельній точці: код і найменування магазину; адреса; розмір торгової площі, кількість кас; робочі дні та години, дату відкриття, всі зміни, пов'язані з відкриттям або закриттям;
- проведення кількісного маркетингового дослідження в форматі польового анкетування (закриті питання);
- проведення кількісного маркетингового дослідження в форматі польового анкетування (відкриті питання);
- проведення телефонного опитування респондентів;
- проведення моніторингу по визначенню кількості фейсів товарної позиції у розрізі торгівельних точок;
- обробка результатів маркетингового дослідження та надання звіту;
- проведення фокус-груп;
- надання інформації відносно роздрібних цін в роздрібних торгівельних точках;
- дослідження відношення споживачів до видів реклами різних товарних груп;
- дослідження факторів вибору торгівельної точки для купівлі різних товарних груп;
- дослідження відношення споживачів до найменувань торгових марок;
- дослідження відношення споживачів до пакування товарів;
- On-line опитування на підставі розробленої анкети з фіксованою кількістю питань;
- САРІ-опитування з використанням анкети з фіксованою кількістю питань.
На підтвердження виконання послуг за вказаним договором позивачем надавались наступні документи:
- акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 30.11.2014 року №005072, від 31.12.2014 року №008075, від 31.01.2015 року №009165 та від 28.02.2015 року №024022;
Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включені до податкового кредиту відповідних періодів та відображені у Єдиному реєстрі податкових накладних згідно діючого законодавства, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість, даним декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року, січень, лютий 2015 року на суму 62 395,00 грн.
ПП «Орім» підготувало звіти про маркетингові дослідження за період листопад, грудень 2014 року, січень, лютий 2015 року для позивача, зокрема: звіт про проведене опитування споживачів крему для рук у місті Дніпропетровськ за листопад 2014 року; звіт про проведене маркетингове дослідження за грудень 2014 року; звіт «Визначення обсягів продажу продукції TM «Bioton» в торгових точках мережі ТОВ «АТБ-Маркет» у грошовому виразі, що приймали участь у досліджені у звітному періоді» за грудень 2014 року; звіт «Визначення відносної динаміки продажу продукції TM «Bioton» у торгівельній мережі ТОВ «АТБ-Маркет» за грудень 2014 року; звіт «Виявлення обсягів продажу продукції TM «Bioton» в торгових точках ТОВ «АТБ-Маркет» у грошовому виразі, що приймали участь у дослідженні у звітному періоді» за січень 2015 року; звіт «Визначення відносної динаміки продажу продукції TM «Bioton» у торгівельній мережі ТОВ «АТБ-Маркет»» за січень 2015 року; звіт про проведене маркетингове дослідження «Ситуація на ринку подарункових наборів» за лютий 2015 року; звіт про проведене дослідження «Телефонне опитування споживачів рідини для миття посуду TM «Bioton» за лютий 2015 року; звіт «Визначення обсягів продажу продукції TM «Bioton» у торгівельних точках мережі ТОВ «АТБ-Маркет» у кількісному виразі, що приймали участь у дослідженні у звітному періоді» за лютий 2015 року; звіт «Визначення обсягів продажу продукції TM «Bioton» у торгових точках мережі ТОВ «АТБ-Маркет» у грошовому виразі, що приймали участь у дослідженні у звітному періоді» за лютий 2015 року; звіт «Визначення обсягів продажу продукції у торгових точках мережі ТОВ «АТБ-Маркет» у грошовому виразі, що приймали участь у дослідженні у звітному періоді» за лютий 2015 року; звіт «Визначення залишків продукції у торгових точках мережі ТОВ «АТБ-Маркет», що приймали участь у дослідженні у звітному періоді» за лютий 2015 року; звіт «Визначення відносної динаміки продажу продукції TM «Bioton» у торгівельній мережі ТОВ «АТБ-Маркет»» за лютий 2015 року; звіт «Визначення відносної динаміки продажу продукції у торгівельній мережі ТОВ «АТБ-Маркет»» за лютий 2015 року.
Розрахунки між субєктами господарювання проводились у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями №1998 від 25.11.2014 року на суму 120,00 грн., №1970 від 19.11.2014 року на суму 460,00 грн., №1973 від 21.11.2014 року на суму 120 000,00 грн., №2021 від 26.11.2014 року на суму 16 360,00 грн., №2046 від 02.12.2014 року на суму 450,00 грн., №2053 від 03.12.2014 року на суму 347 570,00 грн., №2281 від 29.12.2014 року на суму 170,00 грн., №2291 від 29.12.2014 року на суму 57 360,00 грн., №81 від 15.01.2015 року на суму 2000,00 грн., №126 від 21.01.2015 року на суму 140,00 грн., №149 від 27.01.2015 року на суму 2000,00 грн., №180 від 29.01.2015 року на суму 73 060,00 грн., №239 від 06.02.2015 року на суму 2750,00 грн., №290 від 13.02.2015 року на суму 4000,00 грн., №337 від 24.02.2015 року на суму 3240,00 грн., №338 від 24.02.2015 року на суму 2000,00 грн., №362 від 26.02.2015 року на суму 1270,00 грн.
Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що первинні документи, надані позивачем, підтверджують реальне здійснення господарських операцій між позивачем та ПП «Орім», так як у поданих позивачем актах здачі-приймання робіт (послуг) зазначено лише факт надання послуги, її вартість та відсутність будь-яких взаємних претензій сторін, однак не вбачається, які роботи маркетингового характеру та в якому обсязі були виконані.
За вказаних обставин вказані акти носять загальний характер і фактично відтворюють умови договору про надання маркетингових послуг стосовно зобов'язань виконавця за цим договором, а тому не можуть бути належним доказом факту здійснення відповідних господарських операцій.
Також суд відмічає, що надані звіти про проведене маркетингове дослідження містять лише висновки щодо проведеного опитування у виді процентного співвідношення між відповідями на певні запитання, проте всупереч вимогам до цього виду досліджень вони не містять конкретних рекомендацій чи пропозицій, яким чином замовнику необхідно реалізувати своє бажання на розширення асортименту чи ринку збуту свого товару.
Крім того, з наданих звітів неможливо встановити реальності наданих послуг, адже не визначено кількісні та вартісні показники здійснених маркетингових досліджень та взагалі не вказано повний зміст проведених робіт, відсутня інформація про кількість осіб, які приймали участь у проведенні маркетингових послуг, що унеможливлює здійснити розрахунок трудозатрат.
В актах здачі приймання робіт (наданих послуг), що приєднані до матеріалів справи, посадовою особою, відповідальною за здійснення господарської операції та яка на підставі довіреності своїм підписом засвідчує факт здійснення господарської операції вказується від ТОВ «ВКФ «Біотон» ОСОБА_3 З наданих до суду копій наказів вбачається, що ОСОБА_3 виконував обовязки директора ТОВ «ВКФ «Біотон» в період з 01.08.2013 року (наказ від 31.07.2013 р. № 75-П про прийняття на роботу) по 31.07.2014 року (наказ від 31.07.2014 р. № 72/1-З про звільнення з роботи) та в його обовязки входило загальне керівництво виробничо господарською діяльністю та фінансово економічною діяльністю ТОВ «ВКФ «Біотон», а також представляти інтереси товариства у відносинах з ПП «ОРІМ» на підставі довіреностей від 01.11.2014 року та від 01.01.2015 року.
Між тим, в ході розгляду справи було встановлено, що за даними Звіту за Формою 1-ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» за 3, 4 квартали 2014 року та 1 квартал 2015 року Паук О.І. на підприємстві не працював, доходи від ТОВ «ВКФ «Біотон» не отримував.
Як вбачається з актів здачі приймання робіт, дані документи підписані з боку ТОВ «ВКФ «Біотон» саме ОСОБА_3, тобто особою, що станом на дату складання та підписання вказаних документів ніякого відношення до підприємства не мала.
Позивачем також не надано доказів, що відображають результати вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, визначення відносної динаміки продажу продукції у торгівельній мережі, визначення об'єму продаж товарів торгівельних точках, а також вплив таких результатів на умови договорів, укладених у подальшому позивачем з ТОВ «АТБ-маркет», тобто доказів досягнення розумної економічної мети завдяки взаємовідносинам з ПП «ОРІМ».
Також, за результатами маркетингових досліджень складені звіти про проведені дослідження, які проводились з використанням методу опросу на підставі методики телефонного інтервю, проте вказане анкетування проводилось анонімно, та є не зрозумілим, яким саме чином було здійснено вирішення проблеми підвищення обсягу реалізації продукції, щ обула предметом дослідження.
З огляду на вказане суд вважає, що вказане дослідження проведене виключно на папері, з метою формального складення документів, які нададуть позивачу можливість сформувати за рахунок цих витрат свій податковий кредит та зменшити зобов'язання з податку на додану вартість.
Суд звертає увагу, що при оцінці податкових наслідків господарських операцій адміністративний суд не повинен обмежуватися встановленням лише формальних умов застосування платником податкових норм шляхом подання первинних документів, що за формою та змістом відповідають законодавчим вимогам, а з урахуванням доводів податкового органу має дослідити фактичні правовідносини учасників господарських відносин, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановити зв'язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності.
Зокрема, суд враховує, що відповідно до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку за 4 квартал 2014 року (форма №1 ДФ) штатна чисельність ПП «Орім» становить 21 особа, за цивільно-правовими договорами - 0. За результатами аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН), а саме податкових накладних, виписаних ПП «Орім», за лютий 2015 року та Додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року, встановлено, що ПП «Орім» надає маркетингові послуги на адресу 137 контрагентів.
Таким чином, враховуючи штатну чисельність ПП «Орім» (21 особа) та одночасне надання маркетингових послуг протягом листопада 2014 року на адресу 426 контрагентів, грудня 2014 року - 455 контрагентів, січня 2015 року - 157 контрагентів; лютого 2015 року маркетингових послуг на адресу 137 субєктів господарювання вбачається неможливість надання маркетингових послуг для ТОВ «Біотон» по 327 магазинам, що розташовані по всій території України (як зазначено в звіті про маркетингове дослідження).
Вищезазначене доводить неможливість реального здійснення ПП «Орім» господарських операцій за відповідні періоди з ТОВ «Біотон».
В силу викладеного суд приходить до висновку, що вищезазначені первинні документи не можуть слугувати належним підтвердженням фактичного надання позивачу контрагентом ПП «Орім» маркетингових послуг, що виключає підстави для їх врахування при розрахунку податкового кредиту перевіреного періоду.
Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи підтвердження в ході судового розгляду справи обставин, якими контролюючий орган обґрунтував правильність визначення податкових зобовязань з податку на додатну вартість, покладених в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «БІОТОН» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 21.08.2017 року.

Суддя ОСОБА_4