Справа № 816/709/17
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: К.І. Клочко

21 березня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/709/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Старосуда М.І.

суддів: Яковенка М.М. , Лях О.П.

при секретарі судового засідання Жданюк А.О.

за участю представника відповідача - Кінаш Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Поток Грейн Експорт" на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2017, повний текст складено 18.12.17 по справі № 816/709/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Поток Грейн Експорт"

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі також відповідач) про скасування податкового повідомлення - рішення № від 25.04.2017.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2017р. відмовлено у задоволенні зазначеного адміністративного позову .

Позивач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин норм процесуального та матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ТОВ "Поток Грейн Експорт" (попередня назва - ТОВ "Агро-Альянс Полтава", код ЄДРПОУ - 36600645) 21.07.2009 зареєстроване в якості юридичної особи, номер запису в ЄДР про проведення державної реєстрації 0008592 (том 3 а.с. 50-56). Позивач перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області та є платником податку на додану вартість.

У період з 22.11.2016 по 11.12.2016 посадовими особами Головного управління ДФС у Полтавській області та ДПІ у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області проведено виїзну планову документальну перевірку ТОВ "Агро-Альянс Полтава" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015.

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оспорюється.

За результатами перевірки складено акт №601/16-31-14-01-09/36600645 від 19.12.2016, відповідно до висновків якого, зокрема, зафіксовано порушення позивачем пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, п.6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 №246, в результаті чого платником занижено податок на прибуток за 2015 рік в сумі 1172553,00 грн (том 1 а.с. 10-59).

На підставі висновків акту Головним управлінням ДФС у Полтавській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 06.01.2017, яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" на 1172553,00 грн (том 1 а.с. 102).

Із даним податковим повідомленням-рішенням позивач не погодився та оскаржив його в адміністративному порядку до ДФС України.

Рішенням ДФС України №6214/6/99-99-11-01-01-15 від 28.03.2017 скаргу товариства на зазначене податкове повідомлення-рішення задоволено частково, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області № від 06.01.2017 скасовано в частині встановленого перевіркою завищення ТОВ "Агро-Альянс Полтава" витрат, що враховуються при визначенні фінансового результату за 2015 рік, щодо яких підтверджено здійснення оплати скаржником грошовими коштами на користь ТОВ "Жерман Плюс", ТОВ "Флеш Сток" та не встановлено наявності дебіторської заборгованості за 2015 рік, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін (том 1 а.с. 103-109).

На підставі висновків акту №601/16-31-14-01-09/36600645 від 19.12.2016 та приймаючи до уваги рішення ДФС України №6214/6/99-99-11-01-01-15 від 28.03.2017 Головним управлінням ДФС у Полтавській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 25.04.2017, яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" на 743877,00 грн. (том 1 а.с. 110).

Позивач, не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням № від 25.04.2017, звернувся до суду з вимогою про його скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем - суб'єктом владних повноважень належними та допустимими доказами було доведено правомірність оскаржуваного в рамках даної справи податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут та надалі - в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Крім того, за змістом підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Як визначено підпунктом "а" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно з абзацом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду /пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України/.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За приписами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (у редакції чинній в 2015 році) платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Цією ж нормою, але в редакції, що була чинною упродовж 2016 року, передбачено, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

В силу положень абзаців першого, другого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Окрім того, як визначено частиною другою статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (тут та надалі - в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин), бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

А відповідно до частини першої статті 9 названого Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

При цьому у статті 1 згаданого Закону визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, об'єкт оподаткування податком на прибуток та ПДВ платником податків визначається за даними бухгалтерського обліку господарських операцій та за наявності сукупності таких елементів: (1) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); (2) фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; (3) наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; (4) документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які зазвичай супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; (5) наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної (має усі обов'язкові реквізити).

Судовим розглядом встановлено, що між позивачем (покупець) та ТОВ "Флеш Сток" (продавець) укладено договір купівлі-продажу від 21.12.2015 №21/12-2015, за умовами якого продавець зобов'язується поставити і передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити сільськогосподарську продукцію в асортименті, за ціною, якістю, кількістю та на умовах, узгоджених з покупцем і вказаних у договорі та в додатках до договору (том 2 а.с. 213-215).

Згідно з додатком від 21.12.2015 до договору купівлі-продажу від 21.12.2015 №21/12-2015 с/г продукцією, що поставляється в спірному випадку є - кукурудза в кількості 248,562 т (том 2 а.с. 216).

На підтвердження товарності господарської операції з поставки ТОВ "Флеш Сток" у грудні 2015 року на користь позивача кукурудзи на загальну суму 794662,31 грн без ПДВ останнім до матеріалів справи долучені: видаткова накладна від 22.12.2015 №ФС-122210, складська квитанція від 22.12.2015 №4523 та платіжні доручення про оплату с/г продукції від 28.12.2015 №502, від 09.02.2016 №565, від 10.02.2016 №568 (том 2 а.с. 217-221).

З метою доведення факту подальшого використання поставленої кукурудзи позивачем у власній господарській діяльності до матеріалів справи представлені договір поставки від 21.12.2015, укладений між ТОВ "Поток Грейн Експорт" (ТОВ "Агро-Альянс Полтава"), як постачальником, та ТОВ "Грейнекспорт", як покупцем, щодо подальшої реалізації на користь останнього вищезазначеної кукурудзи, специфікації №1 та №2 до вказаного договору, видаткова накладна від 23.12.2015 №65, складська квитанція від 22.12.2015 №4524, платіжні доручення від 29.12.2015 №509, від 20.01.2016 №522, акт виконання робіт (надання послуг) від 31.12.2015 №1136 (за зберігання, переоформлення та відвантаження кукурудзи) (том 2 а.с. 222-232).

Поряд з цим, судом встановлено, що між позивачем (покупець) та ТОВ "Жерман Плюс" (продавець) були укладені договори купівлі-продажу від 27.07.2015 №27/07-2015 та від 24.09.2015 №24/09-2015, за умовами яких продавець зобов'язується поставити і передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити сільськогосподарську продукцію в асортименті, за ціною, якістю, кількістю та на умовах, узгоджених з покупцем і вказаних у договорі та в додатках до договору (том 2 а.с. 28-30, 102-103).

Згідно з додатками до вищезазначених договорів купівлі-продажу сільськогосподарською продукцією, що поставляється в спірному випадку є: 1) пшениця 3 класу у кількості 161,642 т (додаток 1 до договору від 27.07.2015 №27/07-2015), 2) пшениця 6 класу в кількості 241,367 т (додаток 2 до договору від 27.07.2015 №27/07-2015), 3) кукурудза в кількості 247,395 т (додаток 1 до договору від 24.09.2015 №24/09-2015), 4) пшениця у кількості 97,947 т та 53,492 т (додатки 2 та 3 до договору від 24.09.2015 №24/09-2015), 5) кукурудза у кількості 473,96 т та 24,52 т (додатки 4 та 6 до договору від 24.09.2015 №24/09-2015), 6) кукурудза у кількості 486,996 т та 50,00 т (додатки 5 та 7 до договору від 24.09.2015 №24/09-2015) (том 2 а.с. 31-32, 104, 127-128, 145-146, 160-161).

На підтвердження товарності господарських операцій з поставки ТОВ "Жерман Плюс" у липні, вересні та жовтні 2015 року на користь позивача сільгосппродукції (кукурудзи, пшениці), а також з метою доведення факту подальшого використання поставленої с/г продукції позивачем у власній господарській діяльності шляхом реалізації її на користь інших суб'єктів господарювання (контрагентів-покупців) до матеріалів справи товариством надані: видаткові накладні, складські квитанції, акти приймання-передачі, договори поставки, довіреності на отримання ТМЦ, картки аналізу, рахунки на оплату, контракти, платіжні доручення, акти надання послуг, акти здачі-приймання виконаних робіт, відомості вагонів, посвідчення про якість зерна, накладні, акти про виконання робіт, експертні висновки, карантинні сертифікати, договори про надання послуг перевезення, про транспортно-експедиційне обслуговування, ТТН, акти виконання робіт (надання послуг), акти приймання сировини за кількістю, акти прийому-передачі сільськогосподарської продукції, інвойси, вантажні-митні декларації, акти виконаних робіт (том 2 а.с. 33-101, 106-212).

Однак, на переконання суду, вказані документи не можуть розцінюватися в якості належних доказів реальності спірних господарських операцій між позивачем та ТОВ "Жерман Плюс" (у липні, вересні та жовтні 2015 року) та ТОВ "Флеш Сток" (у грудні 2015 року) з огляду на наступне.

Так, матеріалами справи підтверджується, що при документальному оформленні спірних господарських операцій первинні документи від імені ТОВ "Жерман Плюс" підписувалися ОСОБА_3, а від імені ТОВ "Флеш Сток" ОСОБА_4

Водночас, у матеріалах справи маються вирок Печерського районного суду м. Києва від 06.11.2015 у справі №757/40842/15-а (том 1 а.с. 196-199) та вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.05.2016 у справі №200/5639/16-к (провадження №1-кп-200/309/16) (том 2 а.с. 242-247).

Згідно з вироком Печерського районного суду м. Києва від 06.11.2015 у справі №757/40842/15-а ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.205, ч.1 ст.358 Кримінального кодексу України.

Як слідує зі змісту вказаного вироку ОСОБА_3 ніякого відношення до реєстрації та здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ "Жерман Плюс" не має, до статутного фонду останнього грошові кошти чи інші цінні папери він не вносив, зареєстрував вказане товариство за грошову винагороду, без мети здійснення підприємницької діяльності, де на даний час можуть знаходитися статутні документи та печатки зазначеного товариства йому не відомо.

Згідно з вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.05.2016 у справі №200/5639/16-к (провадження №1-кп-200/309/16) ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.205, ч.1, ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України.

За змістом зазначеного вироку ОСОБА_4 наприкінці липня 2015 року, знаходячись в м. Павлоград Дніпропетровської області, вступив в попередню змову з невстановленими особами, направлену на фіктивне підприємництво, тобто створення суб'єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності.

Згідно досягнутої з невстановленими співучасниками злочину змови, ОСОБА_4 повинен був за матеріальну винагороду у сумі 500 гривень надати копії свого паспорта громадянина України, а також картки фізичної особи платника податків з ідентифікаційним номером та без мети ведення фінансово-господарської діяльності підписати у нотаріуса складений та наданий йому невстановленими особами статут підприємства, який є установчим документом суб'єкта господарювання, на підставі якого створюється юридична особа, та проводиться її державна реєстрація і повернути зазначений офіційний документ невстановленим співучасникам злочину, які, в подальшому, після проведення ними державної реєстрації юридичної особи, повинні були використовувати реквізити створеного підприємства, з метою прикриття незаконної діяльності у вигляді створення умов для ухилення від сплати податків підприємствам реального сектору економіки.

ОСОБА_4 виконав свою частину досягнутої з невстановленими особами злочинної змови та передав їм за матеріальну винагороду, без мети ведення фінансово-господарської діяльності, підписаний ним та нотаріально засвідчений статут ТОВ "Флеш Сток", довіреність, протокол загальних зборів №1.

В подальшому, переданий ОСОБА_4 невстановленим співучасникам злочину нотаріально завірений статут ТОВ "Флеш Сток" став підставою для реєстрації даного товариства в якості юридичної особи 05.08.2015 за реєстраційним номером 0058997, де ОСОБА_4 був вказаний в якості засновника та керівника, та для внесення ТОВ "Флеш Сток" до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України під №39934405, після чого реквізити вказаної створеної юридичної особи використовувалися невстановленими співучасниками злочину з метою прикриття незаконної діяльності у вигляді створення умов для ухилення від сплати податків підприємствам реального сектору економіки.

На переконання суду, вирок суду, який встановлює фіктивність господарської діяльності контрагента, не може бути не врахований, оскільки статус фіктивного підприємництва несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть у випадку формального підтвердження її первинними документами.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена у рішенні Верховного Суду України від 26.01.2016 №21-4781а15 та яка у силу норм ст.2441 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковою для всіх судів України, "первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та валових витрат, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт або послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставними".

А у правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 12.01.2016 №21-3706а15, вказано, що "статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку".

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що надані до матеріалів справи позивачем первинні бухгалтерські документи, зокрема, видаткові накладні, не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами, які посвідчують факт постачання товарів, а тому віднесення до складу собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) по бухгалтерському рахунку 902 "Собівартість реалізованих товарів" спірних витрат по придбанню сільгосппродукції у ТОВ "Жерман Плюс" та ТОВ "Флеш Сток" є безпідставним.

Окрім цього, суд також вважає за доцільне відмітити, що за результатами аналізу бази ДФС України "Податковий блок" з метою дослідження реальності придбання та реалізації товарів встановлено, що ТОВ "Жерман Плюс" () реалізувало ТОВ "Поток Грейн Експорт" (ТОВ "Агро-Альянс Полтава") пшениці в кількості 554,448 т та кукурудзи в кількості 1282,87 т, тоді як ТОВ "Жерман Плюс" придбано кукурудзи 646,3 т, а пшениця взагалі не придбавалася.

За результатами аналізу бази ДФС України "Податковий блок" з метою дослідження реальності придбання та реалізації товарів встановлено, що ТОВ "Флеш Сток" () реалізувало ТОВ "Поток Грейн Експорт" (ТОВ "Агро-Альянс Полтава") кукурудзу 3 класу в кількості 248,565 т, тоді як ТОВ "Флеш Сток" кукурудзу взагалі не придбавало.

Відповідно до статистичної звітності, видів діяльності, відсутністю матеріально-технічної і технологічної можливості, відсутністю у ТОВ "Жерман Плюс" та ТОВ "Флеш Сток" власних та орендованих земельних ділянок та необхідної кількості працівників підтверджується факт неможливості вирощення сільгосппродукції самостійно.

Відсутність факту реального одержання (купівлі) відповідної кількості ідентифікованого товару від ТОВ "Жерман Плюс" та ТОВ "Флеш Сток" засвідчує недійсність (неможливість) формування товариством відповідного активу та доказує фіктивність введення в обіг ідентифікованого товару та нереальність здійснення вказаними товариствами первинного постачання товару ТОВ "Поток Грейн Експорт" (ТОВ "Агро-Альянс Полтава").

Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на безпідставність віднесення позивачем за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 до складу собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) по бухгалтерському рахунку 902 "Собівартість реалізованих товарів" витрат по придбанню сільгосппродукції у суб'єктів господарської діяльності з ознаками "фіктивності" - ТОВ "Жерман Плюс" і ТОВ "Флеш Сток", суд дійшов висновку про правомірність збільшення контролюючим органом ТОВ "Поток Грейн Експорт" (ТОВ "Агро-Альянс Полтава") спірним податковим повідомленням-рішенням суми грошового зобов'язання за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" на 743877,00 грн.

Разом з тим, позивач не надав суду належних доказів того, що оспорюване рішення відповідача не відповідає фактичним обставинам справи та порушує його права і законні інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ТОВ "Поток Грейн Експорт" (ТОВ "Агро-Альянс Полтава").

Таким чином, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та прийняв законне рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права, що обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Поток Грейн Експорт" залишити без задоволення .

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2017 по справі № 816/709/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення - з 26.03.2018 року.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Старосуд
Судді(підпис) (підпис) М.М. Яковенко О.П. Лях