Справа № 808/2990/17
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2018 рокусправа № 808/2990/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Головко О.В.

судді: Ясенової Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року (суддя Татаринов Д.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов ОСОБА_1, в якому позивач просить зобов'язати Головне управління ДФС у Запорізькій області виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний з 23 повних календарних років служби в органах внутрішніх справ та податкової міліції, за винятком раніше виплаченої суми 77 984,20 грн., а всього 34 118,03 грн., з урахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з серпня 1994 року проходив службу в органах внутрішніх справ України безперервно 6 років 1 місяць 5 днів, наказом від 12.10.2000 № 303 о/с звільнений за власним бажанням з Запорізького міського управління УМВС України в Запорізькій області на підставі підпункту «ж» пункту 64.

В подальшому, 12 жовтня 2010 року, позивача прийнято на службу до податкової міліції, де останній проходив службу 16 років 11 місяців 3 дні.

На підставі наказу від 13.09.2017 № 608-о ОСОБА_1 з 15 вересня 2017 року звільнений за власним бажанням з податкової міліції у запас Збройних Сил України за підпунктом «ж» пункту 64, вислуга років на день звільнення складає 23 роки 00 місяців 25 днів у пільговому обчисленні складає 24 роки 04 місяців 21 день. Наказано виплатити позивачу згідно зі ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний з 16 повних календарних років служби.

Позивач вважає вказаний наказ протиправним та зазначає, що при звільнені з органів податкової міліції він набув право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому відповідач зобов'язаний виплатити грошову допомогу в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за весь час проходження служби в органах внутрішніх справ та податкової міліції.

З доводами позивача також погодився суд першої інстанції, зазначивши, що при звільненні 10 жовтня 2000 року на підставі наказу від 12 жовтня 2000 року № 303 о/с у позивача вислуга років була менше, ніж 20 років, таким чином відсутні були підстави для нарахування пенсії та нарахування та отримання одноразової грошової допомоги при звільненні. Отже, врахувавши ч. 6 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відповідач в даному випадку повинен був виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу з дня останнього зарахування на службу з урахуванням періоду попередньої служби, тобто в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний з 23 років служби в органах внутрішніх справ та податкової міліції.

Проте суд апеляційної інстанції вважає вказані висновки помилковими та зазначає, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Згідно з п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що грошова допомога, передбачена пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України № 393, за своєю правовою природою є одноразовою виплатою, тотожною тій, що визначена статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З довідки Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 19.08. 2017 № 819/12/01-2017 вбачається, що ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ 10 жовтня 2000 року без права на пенсію, тому останній не мав права на одноразову грошову допомогу згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Він мав право та отримав зазначену допомогу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 за діючим на той час нормами.

Таким чином, враховуючи, що позивач при звільненні з органів внутрішніх справ у 2000 році скористався правом на її отримання, то при звільненні у 2017 році з органів податкової міліції відповідач обґрунтовано нарахував та виплатив цю допомогу без урахування періоду попередньої служби.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального права, що є підставою для її скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року в адміністративній справі № 808/2990/17 - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з 22 березня 2018 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 27 березня 2018 року.

Головуючий суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров