Справа № 488/4683/16-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2018 р.м.ОдесаСправа № 488/4683/16-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Селіщева Л.І.
Повний текст рішення складений 17.11.2017 р.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Бойка А.В. та Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Гончарової О.О.,

позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про оскарження постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області (далі - Управління ДАБІ у Миколаївській області), в якому просила визнати незаконною та скасувати Постанову від 28.11.2016 року №296 про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, з накладанням на неї штрафу за правопорушення у сфері містобудування у розмірі 6 800,00 грн.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити її адміністративний позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено про те, що судом першої інстанції не було враховано, що протокол від 15 листопада 2016 року, на підставі якого в подальшому була прийнята оскаржувана постанова, був складений всупереч нормам законодавства та у відсутності позивача чи його уповноваженої особи. Крім того позивачка зазначає, що раніше її вже притягували до адміністративної відповідальності за теж саме правопорушення за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, що виключає повторне накладення адміністративного стягнення за теж саме правопорушення у відповідності до Конституції України.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї позивачки ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 є власником житлового будинку з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: м. Миколаїв, вул. Торгова 115, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.10.2011 року. Право власності на земельну ділянку за цією ж адресою відсутнє.

На підставі п. 7 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 Управлінням ДАБІ у Миколаївській області, у період з 23.10.2015 по 29.10.2015 року, проводилась попередня перевірка на об'єкті «Реконструкція житлового будинку та будівництво господарських будівель» за адресою: м. Миколаїв, вул. Торгова, 115.

В ході перевірки було встановлено, що відповідно до технічного паспорту на житловий будинок по вул. Торгова 115, м. Миколаїв, виготовленого КП ММБТІ станом на 20.04.2011 р., реєстраційний №361, самочинно збудовано: сіни (літера «а-1»), загальною площею 6,3 кв. м.; гараж (літера «З»), розмірами в плані 3,0x4,5м.; сарай (літера «И»), розмірами в плані 2,85x2.95м.: сарай (літера «К»), площею забудови 12,8 кв.м. А також, встановлено, що на час проведення перевірки виконуються будівельні роботи з реконструкції сараїв (літера «И» та «К»), а саме: шляхом зносу частини стін сараїв збудовано одноповерхову будівлю розмірами в плані 7,44x7,2м. По периметру зовнішніх стін та по внутрішній капітальній стіні виконано монолітний залізобетонний пояс, встановлена опалубка з металопрофілю під монолітне перекриття.

Будівельні роботи з реконструкції самочинно збудованих сараїв виконуються забудовником ОСОБА_2 власними силами без подання до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області повідомлення про початок виконання будівельних робіт та без затвердженої проектної документації на об'єкті II категорії складності, згідно до ДСТУ-Н Б В. 1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідності) та категорії складності об'єктів будівництва» та п. 5.1 ДБН В. 1.2-14-2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ», що є порушенням ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. ст. 7, 9 Закону України «Про архітектурну діяльність».

За результатами перевірки відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення №315 від 29.10.2015 року та видано припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства.

Припис від 29.10.2015 року №315 було надіслано позивачу рекомендованим листом та нею отримано 02.11.2015 року. Про стан виконання припису необхідно було повідомити Управління ДАБІ у Миколаївській області до 29 квітня 2016 року.

Під час перевірки, у період з 01.06.2016 р. по 07.06.2016 р. Управлінням встановлено, що вимоги п. 2 та п. 3 припису Управління ДАБІ у Миколаївській обл. від 29.10.2015 №315 не виконано, зокрема, відповідних документів на самочинно збудовані об'єкти, у порядку, визначеному чинним законодавством України, не оформлено, відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи з реконструкції, у порядку встановленому чинним законодавством України, також не оформлено. Документи на право власності або користування земельної ділянки на якої здійснено самочинне будівництво не надано.

За результатом перевірки були складені: акт перевірки, протокол та припис №192 від 07.06.2016 р. з вимогами: «усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил шляхом оформлення відповідних документів на самочинно збудовані об'єкти, у порядку встановленому чинний законодавством, терміном - 07.09.2016 року»; «усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил шляхом оформлення відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи з реконструкції об'єктів, у порядку встановленому чинним законодавством, терміном - 07.09.2016 року».

Про стан виконання припису необхідно було повідомити Управління ДАБІ у Миколаївській області до 09 вересня 2016 року.

Станом на 09.09.2016 року позивачем не направлено до Управління ДАБІ у Миколаївській області жодної інформації про стан виконання припису.

В ході перевірки з виїздом на місце 15.11.2016 р. встановлено, що вимоги п. 1, 2, 3 припису від 07.06.2016 №192 не виконано, що є порушенням абз. 3 п. 14 Порядку №553.

За результатами перевірки Управлінням ДАБІ у Миколаївській області було складено акт від 15.11.2016 р., протокол про адміністративне правопорушення від 15.11.2016 р. та припис від 15.11.2016 р. №405.

Вказані матеріали перевірки направлені відповідно до вимог п. 21 Порядку №553 на адресу ОСОБА_2 поштою, та були вручені їй особисто 21.11.2016 року.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що дії та рішення відповідача узгоджуються з положеннями діючих нормативно-правових актів, що регулюють дані правовідносини, та вчинені/прийняті з урахуванням усіх обставин, без порушень прав та інтересів позивача, з чим погоджується апеляційний суд.

Так, протокол про адміністративне правопорушення від 15.11.2016 р. відповідає формі, затвердженій наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.05.2012 року №240 «Про затвердження форм актів та інших документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.07.12 р. за №1116/21428.

При чому, в тексті протоколу ОСОБА_2 було роз'яснено її права та обов'язки, відповідно до ст. 268 КУпАП, та повідомлено про дату і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення; «Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год. 00 хв. « 28» листопада 2016 року у приміщенні Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області за адресою: 54056, м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 61».

Таким чином апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що позивачка була належним чином заздалегідь повідомлена про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення і мала можливість в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, передбачені містобудівним законодавством та КУпАП, однак не скористалася ними, на розгляд справи не з'явилась, свого представника не направила, жодних документів не подавала. Доводи щодо неможливості подання доказів, неврахування обставин справи з боку ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки вона свідомо знехтувала реалізацією своїх процесуальних прав під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім цього, посилання позивачки на Порядок прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт затверджений наказом Мінрегіонбуду від 24.04.2015 року №79 не спростовує її вини у порушенні законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Також, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції констатував, що оскаржувана позивачкою постанова №296 від 28.11.2016 року про накладання штрафу за правопорушення у сфері містобудування винесена у чіткій відповідності з чинним законодавством та з урахуванням фактичних обставин та наявних доказів.

Колегія суддів також погоджується з цим висновком суду першої інстанції, оскільки відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт» від 13.01.2015 року №92-VІІІ орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.

Отже, оскільки самовільне будівництво велось ОСОБА_2 в 2015 році, вищенаведені норми законодавства, якими апелянт/позивачка обґрунтовує свою позицію, не розповсюджуються на вказані правовідносини.

При цьому, термін для легалізації самовільного будівництва із застосуванням норм Порядку №79 закінчився 31.12.2015 року, а термін виконання припису від 29.10.2015 року №315 тривав до 29.04.2016 року, що надавало позивачці можливість в подальшому вчиняти юридичні дії, спрямовані на оформлення документів що надають право на виконання будівельних робіт. Також, чинне законодавство не звільняє особу від виконання законних вимог припису у зв'язку з проблемами оформлення земельної ділянки.

Отже, доводи позивачки щодо неправомірності притягнення її до адміністративної відповідальності є безпідставними.

Натомість суди 1-ї та 2-ї інстанцій вважають, що в діях позивачки наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.

Так, склад правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності кваліфікувати як правопорушення.

До складу правопорушення входить:

а) об'єкт - сукупність суспільних відносин, що охороняються правом, а також регулюються нормами права, за порушення яких накладаються стягнення.

Об'єктом виступають конкретні норми, приписи, законні вимоги, у даному випадку вимоги п. 14 Порядку №553, ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»;

б) об'єктивна сторона - бездіяльність, що заборонена правом, зокрема, невиконання законних вимог посадових осіб Управління;

в) суб'єкт - загальний;

Позивачка відповідно до КУпАП, є належним суб'єктом.

г) суб'єктивною стороною у даному випадку є вчинення позивачем умисного правопорушення.

Аналіз викладених законодавчих норм та обставин справи, свідчить про те, в діях ОСОБА_2 виявлено всі ознаки складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42. КупАП, водночас відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та Законами України.

Крім цього, зміст оскаржуваної постанови відповідає формі, затвердженій Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.05.2012 р. №240 «Про затвердження форм актів та інших документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» та містить необхідну та достатню інформацію про вчинене правопорушення.

До того ж колегія суддів виходить з того, що вимоги припису були обовязковими для субєкта, якому він виданий. Припис від 07.06.2016 №192 позивачкою не оскаржувався, є чинним як на момент перевірки, так і під час притягнення позивачки до адміністративної відповідальності.

Що ж стосується твердження апеляційної скарги щодо повторного притягнення до адміністративної відповідальності за одне й теж правопорушення, то колегія суддів його відхиляє, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивачку притягують до адміністративної відповідальності за невиконання різних приписів про усунення порушень містобудівного законодавства, що спростовує цей аргумент.

Підсумовуючи усе викладене, за результатом апеляційного розгляду даної справи колегія суддів дійшла висновку, що дії та рішення відповідача щодо притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за порушення правил містобудування, ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та вчинені з урахуванням усіх фактичних обставин.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 березня 2018 року.

ОСОБА_3ОСОБА_1

Суддя А.В.Бойко

Суддя Ю.В.Осіпов