Справа № 712/928/18
Суддя: Романенко В. А.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/928/18
Провадження № 2-а/712/152/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Романенко В.А.

при секретарі - Таран А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції № 1 Уманського ВП ГУНП в Черкаській області управління патрульної поліції в місті Черкаси ОСОБА_2, Департаменту Патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора сектору реагування патрульної поліції № 1 Уманського ВП ГУНП в Черкаській області управління патрульної поліції в місті Черкаси ОСОБА_2, Департаменту Патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що 21 січня 2018 року він на власному автомобілі Кіа, номерний знак НОМЕР_1, рухався по вулиці Гоголя від вулиці Дашкевича до вулиці Смілянської у м. Черкаси.

Справа, перед перехрестям з вулицею Смілянською із-за припаркованих машин, вийшов поліцейський та рукою наказав йому зупинитися.

Після зупинки, поліцейський підійшов до нього та сказав, що він порушник, на що позивач відповів, що не розуміє у чому його порушення. Він відповів, що позивач розмовляв під час управління автомобілем по телефону. Позивач відповів, що цього не було, і якщо у нього є докази, то просить їх надати. Поліцейський не відповів.

Пізніше до них приєдналися ще два поліцейських.

Після перевірки особистих документів, поліцейський почав переконувати позивача у тому, що він повинен зізнатися у порушенні. Позивач відповів, що порушення не вчиняв, більше розмовляти не буде і щоб він робив свою справу.

Поліцейський підготував постанову та попросив позивача підписати. Позивач зазначив, що має зауваження і хоче їх записати, на що отримав відповідь, що його зауваження не передбачені, тоді він зробив запис на місці підпису та отримав копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21 січня 2018 року, серія БР № 031438.

З винесеною відносно нього постановою він не згоден, оскільки Правила дорожнього руху не порушував, зазначеного порушення не вчиняв, а відповідачами не надано належних доказів.

Вважає, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є протиправними.

Постанова складалася інспектором без врахування його зауважень, доказів правопорушення не надано, свідків не опитано, тобто висновок про порушення заснований на припущеннях, що є порушенням закону, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

В порушення вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП у постанові немає даних чи були свідки правопорушення. Дані цих осіб є відомостями, які мають зазначатися в постанові. Відсутність у справі не тільки пояснень, але й даних свідків суперечить приписам правових норм та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу інспектор не дав йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими сі 268 КУпАП у повному обсязі.

За наведених обставин вважає, що дії, вчинені інспектором УПП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, слід визнати неправомірними, а постанову вважати як винесену бездоказово, вона основана на припущеннях і в порушення моїх прав, а тому її слід скасувати.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за підстав відсутності події складу адміністративного правопорушення.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21 січня 2018 року, серія БР № 031438 щодо ОСОБА_1 винесену інспектором управління патрульної поліції в місті Черкаси ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задоволити.

Інспектор сектору реагування патрульної поліції № 1 Уманського ВП ГУНП в Черкаській області управління патрульної поліції в місті Черкаси ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник Департаменту Патрульної поліції в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив суд в позові відмовити, пояснивши, що викладені позивачем доводи не є належним обґрунтуванням позовної заяви, щодо порушення відповідачем норм матеріального чи процесуального права та не спростовують наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Скеровано відзив на позовну заяву, який приєднаний до матеріалів справи.

Суд, заслухавши сторони, переглянувши відеоматеріал, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серії БР № 031438 від 21.01.2018 року, винесеної сектору реагування патрульної поліції № 1 Уманського ВП ГУНП в Черкаській області управління патрульної поліції в місті Черкаси ОСОБА_2, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом КІА, номерний знак НОМЕР_2 21.01.2018 року 11 год. 53 хв. в м. Черкаси по вул. Гоголя, 275, водій керуючи автомобілем користувався засобами звязку, а саме розмовляв по мобільному телефону чим порушив п.п. 2.9 (Д) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно зі ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У частині другій ст. 258 КпАП України визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ч. 4 ст. 258 КпАП України, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП України, передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до п. 2.9.д. Правил дорожнього руху України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

В судовому засіданні встановлено, що при винесенні постанови інспектором поліції ОСОБА_2 не було з'ясовано чи винний позивач у вчиненні адміністративного правопорушення, не надано позивачу відео фіксації самого правопорушення, не враховано пояснень позивача, який пояснив, що по мобільному телефону не розмовляв.

Відповідачем, в свою чергу, не представлено належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, на основі яких інспектор поліції ОСОБА_2 встановив наявність в його діях складу адміністративного правопорушення та винність позивача в його вчиненні, за винятком постанови про адміністративне правопорушення, яка складена із порушеннями прав і законних інтересів позивача, в той час, коли відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, в ході судового розгляду даної адміністративної справи відповідачем не було надано суду належних доказів на підтвердження факту розмови по мобільному телефону позивачем під час руху транспортного засобу, в тому числі з відеозапису з нагрудних бодікамер працівників поліції, окрім тверджень інспектора поліції, яким була винесена оскаржувана постанова, що також не може бути належним підтвердженням того факту, що інспектором поліції було встановлено порушення вимог ПДР України.

Твердження представника відповідача про те, що під час складання постанови про адміністративне правопорушення позивач вибачався за вчинене правопорушення, що підтверджує факт вчинення ним правопорушення, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки з відеозапису вбачається, що позивач вибачався саме за свою поведінку перед поліцейськими, а не за вчинення ним правопорушення.

Посилання представника відповідача на той факт, що свідками вчинення позивачем правопорушення були інспектори поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд не бере до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що вказані особи в постанові про адміністративне правопорушення не зазначені, представником відповідача в судовому засіданні не заявлялося клопотання про допит їх в якості свідків, та в судове засіданні дані особи не викликалися. Крім того, в судовому засіданні представник відповідача зазначив, що рапорти вказаними інспекторами поліції були написанні після складання постанови про адміністративне правопорушення.

За таких обставин відповідачем у встановленому порядку не доведено обґрунтованості прийняття оскаржуваної постанови з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, що є підставою для визнання її протиправною та скасування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно приписів ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд при цьому зазначає, що, з урахуванням конституційних принципів законності та індивідуалізації відповідальності, обов'язковою передумовою накладення на особу адміністративного стягнення є точний виклад обставин вчиненого нею адміністративного правопорушення, прямо передбаченого законодавством. Притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях є неприпустимим.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При цьому, письмові пояснення позивача, відповідачем суду так і не були представлені.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що під час винесення оспорюваної постанови, інспектором поліції не зібрано достатніх достовірних фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ВР № 031438 від 21.01.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Також, пункт 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. за № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 цього ж Розділу передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». У аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Слід також зазначити, що Законом №596-УІІІ від 14.07.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» законодавець відніс розгляд справ про скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом №596-VІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. ОСОБА_5 не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

А тому в цій частині, доводи позивача - судом не беруться до уваги.

Стосовно закриття провадження по адміністративній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, яка зазначена в мотивувальній частині позовної заяви, то така вимога позивача задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 284 КУпАП вказане питання вирішує орган (посадова особа), який розглядає справу про адміністративне правопорушення.

Адміністративні суди не вирішують справу про адміністративне правопорушення, а розглядають позови щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог ст. 245 КАС України до повноважень суду при вирішенні справи не відноситься прийняття рішення щодо закриття провадження по адміністративній справі.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутні подія і склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП і тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 242 КУпАП постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 77, 205, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції № 1 Уманського ВП ГУНП в Черкаській області управління патрульної поліції в місті Черкаси ОСОБА_2, Департаменту Патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ВР № 031438 від 21.01.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Київського апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: