Справа № 805/3443/17-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2018 року

Київ

справа №805/3443/17-а

адміністративне провадження №К/9901/16128/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 4 жовтня 2017 року (суддя Олішевська В.В.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року (судді: Ястребова Л.В. (головуючий), Василенко Л.А., Компанієць І.Д.) у справі №805/3443/17-а за позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків - Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром», застосованого на підставі рішення начальника Запорізького управління Офісу великих платників податків від 3 жовтня 2017 року,

УСТАНОВИВ:

Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - контролюючий орган) звернувся до суду із поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром» (далі - ПрАТ «Єнакієвський коксохімпром»), застосованого на підставі рішення начальника Запорізького управління Офісу великих платників податків від 3 жовтня 2017 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 4 жовтня 2017 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року, у прийнятті подання відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивоване тим, що між сторонами існує спір про право, що виключає можливість розглянути подання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків ПрАТ «Єнакієвський коксохімпром».

Не погодившись із судовим рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 4 жовтня 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року та прийняти нове рішення, яким направити подання контролюючого органу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У касаційній скарзі контролюючий орган посилається на необґрунтованість спірних судових рішень, необ'єктивний аналіз судами обставин справи та оцінку поданих доказів, а також на те, що оскільки у Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби була правова підстава для застосування арешту майна ПрАТ «Єнакієвський коксохімпром», яка не пов'язана з тим, що ПрАТ «Єнакієвський коксохімпром» оскаржено до суду наказ № 2145 від 28.09.2017 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки, тому в даному випадку немає спору про право в розумінні п. 2 ч. 5 ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

Переглянувши судове рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

У пункті 2 частини першої статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, що діяв на момент прийняття рішення судом першої інстанції) встановлено, що підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків здійснюється на підставі подання органів державної податкової служби.

Згідно з пунктом 2 частини п'ятої статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання у разі, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Норми аналогічного змісту містяться і у статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діє з 15 грудня 2017 року).

Приписи вказаної норми є імперативними та зобов'язують суд у разі встановлення факту наявності спору про право відмовляти у прийнятті відповідного подання. Проте, наявність спору про право в окремих випадках може бути виявлено також і після відкриття провадження у справі за відповідним поданням.

Як правильно зазначили суди попередніх інстанцій спір про право в контексті пункту 2 частини п'ятої статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання. При цьому, Кодекс адміністративного судочинства України не містить переліку будь-яких критеріїв такої незгоди, як підстави для висновку про існування спору про право. Таким чином, у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Адже така незгода має втілюватися у вчиненні учасником процесу об'єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, підставою (передумовою) звернення контролюючого органу із цим поданням став, зокрема, наказ від 28 вересня 2017 року № 2145 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «Єнакієвський коксохімпром».

Згідно з актом «Про відмову від підпису у направленні на проведення документальної позапланової виїзної перевірки посадовими (службовими) особами ПрАТ «Єнакієвський коксохімпром» ()» від 3 жовтня 2017 року № 32/28-10-47-06/31272173, ПрАТ «Єнакієвський коксохімпром» відмовився від підписання направлень на проведення перевірки ПрАТ «Єнакієвський коксохімпро». Крім того, згідно з актом «Про відмову у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки ПрАТ «Єнакієвський коксохімпром» від 3 жовтня 2017 року № 33/28-10-47-06/31272173 встановлено, що ПрАТ «Єнакієвський коксохімпром» не допущено до проведення позапланової документальної перевірки посадових осіб контролюючого органу. У зв'язку з цим, начальником Запорізького управління Офісу великих платників податків 3 жовтня 2017 року, на підставі положень пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України, прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Проте, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що питання правомірності прийняття Наказу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № 2145 від 28 вересня 2017 року «Про проведення документальної виїзної перевірки ПрАТ «Єнакієвський коксохімпром» є предметом розгляду в іншій адміністративній справі - № 805/3463/17-а, рішення по суті у якій не набрало законної сили, а справа перебуває на розгляді суду адміністративної інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції, на час розгляду подання контролюючого органу, правильно встановив наявність між сторонами спору про право, що унеможливлювало розгляд вимог про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків за правилами, визначеними у статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на зазначене, враховуючи статтю 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, що діяв на момент винесення судом першої інстанції процесуального рішення) колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 4 жовтня 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 4 жовтня 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року у справі № 805/3443/17-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду