Справа № П/811/288/18
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м. Кропивницький Справа № П/811/288/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Кармазиної Т.М.

за участю секретаря - Сириці І.О.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Шматько К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 13.12.2017 №0002679.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на протиправність прийняття відповідачем оскаржуваного розрахунку, оскільки, його прийнято на підставі акту перевірки, який складено з порушенням норм законодавства. Зокрема, посилався на те, що водій транспортного засобу відмовився від підпису акту перевірки, яким зафіксовано перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, про що відповідачем мав би бути складений відповідний акт. Крім того, зазначав про невідповідність товару, який віз водій на його транспортному засобі, товару, про який зазначено у акті перевірки, на підставі якого прийнято оскаржуваний розрахунок, а саме замість сої в акті зазначено кукурудзу. Також, посилався на те, що відповідачем невірно визначено розмір плати за проїзд, оскільки розраховано таку плату за частину, яку перевізник мав намір проїхати, а не за пройдену частину маршруту по території України.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі із зазначених підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилалася на те, що відповідач при прийнятті оскаржуваного розрахунку діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України. Також, зазначала, що відповідачем визначено розмір плати за проїзд транспортного засобу позивача за частину, яку перевізник мав намір проїхати у відповідності до пункту 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини у справі, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що 13 грудня 2017 року інспекторами управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області, при проведенні рейдової перевірки у пункті габаритно-вагового контролю автомобільної дороги Н-14 "Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв" км 75 + 812, здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки DAF, модель -XF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом марки E JANMIL, реєстраційний номер НОМЕР_2, власником є фізична особа-підприємець ОСОБА_3, під час якого встановлено перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, про що складено відповідну довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0005596 та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0002679 (а.с.45-46).

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок №1567), органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління. Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до п.3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 (далі - Порядок №879), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до абзацу третього пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті, Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Державній службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Пунктом 5 цієї постанови зазначено, що центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються. Права та обов'язки центральних органів виконавчої влади, що ліквідуються, передаються відповідним центральним органам виконавчої влади, на які цією постановою покладено функції з реалізації державної політики у відповідній сфері.

З метою виконання вимог пункту 9 цієї постанови, постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека). Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 29, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення; проводить перевірки за додержанням суб'єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Враховуючи вищенаведені норми, суд дійшов висновку про наявність у відповідача повноважень щодо здійснення перевірок додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт і здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, а також нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортними засобами та іншими самохідними машинами і механізмами, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

До матеріалів справи відповідачем надано копії наказу про затвердження щотижневого графіка проведення рейдових перевірок №1189 від 07.12.2017 р., графіка проведення рейдових перевірок у період з 11.12.2017 по 17.12.2017, направлення на рейдову перевірку №005745 від 11.12.2017, графіка щоденної (цілодобової) роботи пересувного пункту габаритно-вагового контролю в Кіровоградській області на грудень 2017 року (а.с.50-53).

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на протиправність дій відповідача під час здійснення перевірки транспортного засобу позивача, щодо нескладення акту про відмову водія транспортного засобу від підпису акту перевірки. Оскільки, відповідно до п.22 Порядку №879 у разі відмови уповноваженої особи суб'єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб'єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис. Судом при дослідженні акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0002679 від 13.12.2017 встановлено наявність запису про відмову водія транспортного засобу від його підпису (а.с.45).

Враховуючи викладене, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що перевірку його транспортного засобу здійснено інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області з порушенням процедури та вважає, що відповідач під час здійснення перевірки діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Згідно ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року №2344-III (далі - Закон №2344-III) автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; великогабаритний транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з габаритних параметрів якого перевищує встановлені на території України допустимі параметри.

Відповідно до ч.2 ст.48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Частиною 4 даної статті встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до акту перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0002679 від 13.12.2017 за результатами габаритно-вагового контролю автомобіля марки марки DAF, модель -XF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом марки E JANMIL, реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого є фізична особа-підприємець ОСОБА_3, встановлено перевищення вагових меж: фактичне навантаження становило 48920 кг, замість допустимих 40000 кг (+ - 2 % похибки); на одиничну вісь, замість допустимих 11 т, навантаження становило 14008 кг; на строєну вісь, замість допустимих 22 т, навантаження становило 28000 кг, що також підтверджуються квитанцією зважування від 13.12.2017 (№13645) (а.с.45, 48).

Частинами 1, 2 ст.29 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. №3353-ХІІ встановлено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.3 п.2 Порядку №879, великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (далі за текстом - Правила №1306, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

З системного аналізу даних норм, встановлено, що існує обмеження на перевезення вантажу, маса якого і розподіл навантаження на осі перевищує величину, визначену технічною характеристикою автомобіля, а також існує заборона на рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на фактичну масу понад 40 т, з навантаженням на одиночну вісь понад 11, строєну - 22 т разі перевезення вантажів автомобільними дорогами. Таким чином, перевізник повинен дотримуватись і технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження на вісь більше ніж, визначено нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що на підставі акту №0002679 від 13.12.2017 відповідачем здійснено розрахунок №382 від 13.12.2017 щодо плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, згідно якого позивачу нараховано плату за проїзд у розмірі 1581,18 євро (а.с.47).

Згідно з п.27 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Розмір плати за проїзд визначається у відповідності до п.30 Порядку №879, згідно якого плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою:

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Згідно п.31 при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу.

Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Згідно пункту 31-1 Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

Відповідно до п.2 ставки плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні встановлено, до 5 відсотків включно 0,05; від 5 до 10 відсотків включно 0,1; від 10 до 20 відсотків включно 0,27; понад 20 відсотків за кожні наступні 5 відсотків 0,15.

Згідно розрахунку №382 від 13.12.2017 щодо плати за проїзд, перевищення допустимого навантаження на загальну масу автомобіля становило 48920 кг, замість допустимих 40000 кг, розмір плати за проїзд 0,2 євро; на одиничну вісь становило 14080 кг, замість допустимих 11 т, розмір плати за проїзд 0,42 євро; на строєну вісь становило 28000 кг, замість 22 т, розмір плати - 0,84 євро, відстань - 361 км. (а.с.47).

Судом встановлено, та не заперечувалось представниками сторін, що місцем навантаження транспортного засобу, який належить позивачу, є м.Глобино Полтавської області, а містом розвантаження є м.Миколаїв, що також підтверджується товарно-транспортною накладною (а.с.13).

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на невідповідність товару, який віз водій на його транспортному засобі, товару, про який зазначено у акті перевірки, на підставі якого прийнято оскаржуваний розрахунок, оскільки позивачем не надано суду доказів можливого недопущення перевищення допустимого навантаження на загальну масу автомобіля у разі перевезення ним не кукурудзи, а сої. До того ж, зазначена обставина не може бути підставою для звільнення перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та обов'язку по внесенню плати за таке перевищення.

З оскарженого розрахунку вбачається, що при розрахунку відстані відповідачем враховано відстань, яку перевізник мав намір проїхати.

Позивач, посилаючись на помилкове визначення відповідачем відстані, у підтвердження іншої, ніж встановлено у актах та розрахунку даних, будь-яких документальних доказів (шляхових листів тощо) стосовно фактично пройденої відстані, суду не надав. Як і не надано доказів того, що транспортний засіб, який належить позивачу, після встановлення перевищення допустимого навантаження на загальну масу автомобіля, не здійснював подальший рух, перевантажував, тощо.

Враховуючи викладене, суд вважає правомірним врахування відповідачем і відстані, яку перевізник мав намір проїхати при розрахунку плати за рух без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Отже, враховуючи положення вищенаведених норм, суд погоджується з позицією відповідача щодо суми плати за проїзд, яка зазначена у оскаржуваному розрахунку та становить 1581,18 євро (0,2+0,42+0,84)х361х3=1581,18 (а.с.47).

З огляду на викладене, суд вважає оскаржуваний розрахунок управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області щодо плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 13.12.2017 №0002679, прийнятим на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.132, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (39050, АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3) до Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області (25031, м.Кропивницький, вул.Автолюбителів, 2) про визнання протиправним та скасування розрахунку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено - 27.03.2018.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина