Справа № 805/3164/17-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року справа №805/3164/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сухарька М.Г.

за участю секретаря судового засідання Борисові А.А.,

за участю сторін по справі:

позивач: Міхно М.Г. (за довіреністю)

відповідач1: Помалюк І.В. (за довіреністю)

відповідач2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя І інстанції Кошкош О.О.) від 21 грудня 2017 року (повний текст рішення складено 21 грудня 2017 року у м.Слов'янську) у справі №805/3164/17-а за позовом Приватного підприємства «Лік-Буд» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання неправомірними дії Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області щодо невизнання «Уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок» від 14.12.2016 що уточнює період вересень 2016 року податковою звітністю по ПП «Лік-буд», зобов'язання Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області визнати «Уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок» від 14.12.2016 що уточнює період вересень 2016 року податковою звітністю по ПП «Лік-буд», скасування податкового повідомлення-рішення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 28.12.2016 №, скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 29.05.2017 №,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання неправомірними дії Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області щодо невизнання «Уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок» від 14.12.2016 що уточнює період вересень 2016 року податковою звітністю по ПП «Лік-буд»; зобов'язання Маріупольську ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області визнати «Уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок» від 14.12.2016 що уточнює період вересень 2016 року податковою звітністю по ПП «Лік-буд»; скасування податкового повідомлення-рішення від 28.12.2016 №, яким зменшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на 79240,00 грн.; скасування податкового повідомлення-рішення від 29.05.2017 №, яким донараховано податок на додану вартість у сумі 68444,00 грн. та застосовані штрафні санкції в сумі 7111,00 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року позов задоволено, визнано неправомірними дії Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області щодо невизнання «Уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок» від 14.12.2016 року що уточнює період вересень 2016 року, податковою звітністю по ПП «Лік-буд»; зобов'язано Маріупольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області прийняти «Уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок» від 14.12.2016 року Приватного підприємства «Лік-буд» з податку на додану вартість за вересень 2016 року в день його фактичного отримання 14 грудня 2016 року; скасовано податкове повідомлення-рішення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 28.12.2016 року №; скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 29.05.2017 року №.

В апеляційній скарзі відповідач1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач зазначив, що ним правомірно прийнято спірні рішення, оскільки під час проведення камеральної перевірки було встановлено порушення позивачем вимог п.201.10 ст.201, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду, яке сплачується до державного бюджету на суму 68444 грн. та завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на 79240 грн. Судом першої інстанції не прийнято до уваги ті обставини, що позивачем 14.12.2016 року до Маріупольської ОДПІ було надано уточнюючий розрахунок за вересень 2016 року, однак даний період вже було перевірено контролюючим органом, у зв'язку з чим на адресу платника надіслано листа про невизнання такого уточнюючого розрахунку.

Відповідач2 у судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи встановлено, що позивач є юридичною особою та знаходиться на податковому обліку у відповідача.

Позивачем 31 жовтня 2016 року до контролюючого органу подана податкова декларація з податку на додану вартість за вересень 2016 року.

14 грудня 2016 року позивачем було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку із самостійно виявленими помилками за вересень 2016 року.

Наведений уточнюючий розрахунок був прийнятий податковим органом, що засвідчується відповідною квитанцією №2.

Листом від 20 грудня 2016 року №54510/10/05-82-12 Маріупольська ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області повідомила позивача про невизнання уточнюючого розрахунку як податкової звітності на підставі п.48.7 ст. 48 Податкового кодексу України. Податковим органом зазначено, що відповідно до п.49.2 ст.49 Податкового кодексу України платник податків зобов"язаний за кожний встановлений цим кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. В листі також зазначено, що позивачем подано податкову звітність, а саме уточнюючий розрахунок з податку на додану вартість № від 14.12.2016 року із додатками, до декларації за вересень 2016 року.

Відповідачем складено акт від 17.11.2016р. камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за вересень, яким встановлено порушення позивачем п.201.10 ст.201, п.187.1 ст.187 розділу V Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету на суму 68 444 грн та завищення суми від'ємного значення, що застраховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду на 79 240 грн.

На підставі наведеного акту відповідачем 28.12.2016р. винесені податкові повідомлення-рішення: -№, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів за основним платежем на 68444,00 грн., за штрафними санкціями - 34222,00 грн.; -№ (форма «В4»), яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість з зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 79240,00 грн.

За наслідками розгляду скарги позивача Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнято рішення від 04 квітня 2017 року №4773/10/05-99-10-01-10-1, яким податкове повідомлення-рішення від 28.12.2016р. № скасовано в частині штрафних санкцій на 17111,00 грн., в іншій частині зазначене повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

29 травня 2017 року на підставі рішення №4773/10/05-99-10-01-10-1 від 04.04.2017 Головним управлінням ДФС у Донецькій області винесено податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 85555,00 грн., в т.ч. за основним платежем 68444,00 грн., за штрафними санкціями - 17111,00 грн.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Статтею 48 Податкового кодексу України визначено порядок складення податкової декларації, згідно п.48.1 якої податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Згідно п.48.2 ст.48 Податкового кодексу України обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності) (п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.48.7 ст.48 Кодексу податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Тобто, за приписами наведеної норми звітність не вважається податковою декларацією у разі, якщо складена з порушенням норм статті 48 Податкового кодексу України.

Приймаючи рішення про невизнання поданого позивачем уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку із самостійно виявленими помилками за вересень 2016 року, податковим органом не визначено з яким саме порушенням норми статті 48 Податкового кодексу України була складена спірна податкова декларація.

Положеннями п. п. 49.1, 49.2 ст. 49 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Положеннями п. 50.1 ст. 50 ПК України встановлено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено правомірність дій щодо невизнання «Уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок» від 14.12.2016р. податковою звітністю, а тому правомірно задоволено позов в цій частині.

Податковим повідомлення-рішенням від 28.12.2016р. № позивачеві зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за вересень 2016р. на суму 79240,00 грн.

Податковим повідомлення-рішенням від 29.05.2017р. № позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 85555,00 грн., в т.ч. за основним платежем 68444,00 грн., за штрафними санкціями - 17111,00 грн.

Як вбачається з акту камеральної перевірки, підставою для прийняття спірних рішень послужив висновок податкового органу про порушення позивачем вимог п.201.10 ст.201, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду, яке сплачується до державного бюджету на суму 68444 грн. та завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на 79240 грн.

Актом перевірки встановлено, що податковий кредит за вересень 2016 року сформовано, зокрема, за рахунок придбання у контрагента з ІПН 40 товарів у сумі ПДВ - 141666,67 грн. у серпні 2016 року. Разом з цим, податкові накладні по зазначеному контрагенту, а саме від 31.08.2016 №612, від 23.08.2016 №475, від 22.08.2016 №424, від 18.08.2016 №376, відображені у повному обсязі у серпні 2016 року на загальну суму 248333,33 грн., що призвело до завищення податкового кредиту на загальну суму 141666,67 грн. у вересні 2016 року.

Також встановлено, що за даними ЄРПН платником у звітному періоді вересні 2016 року виписано та зареєстровано податкову накладну від 29.09.2016 №8 на суму ПДВ 6016,78 грн. по контрагенту з ІПН 97, при цьому, в розділі І додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за вересень 2016 року зазначене податкове зобов'язання не відображене.

Разом з цим, уточнюючим розрахунком податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку із самостійно виявленими помилками за вересень 2016 року, позивачем було зменшено суму податкового кредиту на суму 141666,67 грн. (контрагент з ІПН 40) та відображено податкове зобов'язання на суму 6016,78 грн. (контрагент з ІПН 97).

Отже, зафіксовані в акті перевірки порушення вимог п.201.10 ст.201, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України виправлені позивачем самостійно, шляхом надання уточнюючого розрахунку, що відповідає вимогам п.50.1 ст.50 Податкового кодексу України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем безпідставно прийнято спірні податкові повідомлення-рішення.

Посилання відповідача на ті обставини, що уточнюючий розрахунок було надано позивачем за вересень 2016рік, однак цей період вже було перевірено контролюючим органом, колегією суддів не прийнято до уваги з огляду на приписи п. 50.3 ст.50 Податкового кодексу України, яким встановлено, що у разі якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, або не подає уточнюючий розрахунок протягом 20 робочих днів після дати складення довідки про проведення електронної перевірки, якою встановлено порушення податкового законодавства, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року у справі №805/3164/17-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року у справі №805/3164/17-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 28 березня 2018 року.

Повне судове рішення буде складено 29 березня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 28 березня 2018 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Гаврищук Т.Г.

Судді: Блохін А.А.

Сухарьок М.Г.