Справа № 803/263/18
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2018-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2018 року ЛуцькСправа № 803/263/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУПФ України у Волинської області) про визнання дій протиправними щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов`язати перерахувати пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням розміру грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме з суми 248 876,12 грн., починаючи з 21 грудня 2016 року з урахуванням вже виплачених сум, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у належному розмірі у межах суми за один місяць.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 05.07.2016 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ). За 24 місяці, що передували звільненню з військової служби позивачу виплачено грошове забезпечення у розмірі 248 876,12 грн. з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Проте відповідачем обчислено та виплачується пенсія в меншому розмірі ніж визначено Законом, а тому ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, однак йому було безпідставно відмовлено.

Позивач вважає, що прийняте рішення про відмову в перерахунку пенсії є протиправним, з цих підстав просить задовольнити позовні вимоги, визнати протиправною відмову у перерахунку пенсії та зобов`язати перерахувати пенсію.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу та деяких інших осіб», стверджував, що пенсія за цим законом обчислюється виходячи з грошового забезпечення, до якого включаються тільки постійні виплати, а одноразові додаткові виплати, про які зазначає позивач, не входять до складу грошового забезпечення для обчислення пенсії. До того ж, з наданих позивачем документів не вбачається фактичних змін видів грошового забезпечення військовослужбовців, а тому відсутні підстави для проведення перерахунку та підвищення пенсії, просить суд відмовити у задоволенні позову

Відповідно до пункту 2 частини першої, частин другої, третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23.02.2018 року було відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Згідно із частиною другою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи отриманий від відповідача відзив на позов, а також відповідь представника позивача на відзив суд вважає можливим розглянути та вирішити справу відповідно до вимог статей 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Водночас, відповідачем було подано заяву про залишення адміністративного позову без розгляду, яка обґрунтована тим що, позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки про грошове забезпечення з якого обчислена пенсія позивачу стало йому відомо 05.07.2016 року та подальшому при кожному отриманні пенсії мав можливість та повинен був дізнатися про порушення свого права, а тому пропустив строк звернувся до суду.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача, оскільки позивач звернувся до ГУПФ України у Волинській області з захистом своїх прав про перерахунок пенсії 21.12.2017 року, а відповідачем було відмовлено у перерахунку пенсії позивачу 29.12.2017 року чим порушено його права, а отже право на звернення до суду для захисту своїх прав виникло з дня відмови позивачу у перерахунку пенсії, тобто з 29.12.2017 року, що не перевищує шестимісячного строку звернення до суду, а отже заява відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду задоволенню не підлягає.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - НГ України) від 04.07.2016 року №148 ОСОБА_1 звільнено з військової служби за станом здоров`я. Після звільнення, позивачу призначено та виплачується пенсія з 05.07.2016 року за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як вбачається з матеріалів справи, за 24 місяці, що передували звільненню з військової служби позивачу виплачено грошове забезпечення у розмірі 248 876,12 грн., з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» обчислена пенсія ОСОБА_1 повинна становити 10 369, 83 грн., однак ГУПФ України у Волинської області обчислено та виплачується пенсія в меншому розмірі, ніж визначено Законом.

21.12.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням усіх видів грошового забезпечення, а також надав довідки №50/41/34-1335, №1048 про розмір грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, згідно яких було сплачено внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Проте, листом ГУПФ України у Волинської області від 29.12.2017 року №1077/В-01 відмовлено у перерахунку пенсії, у зв`язку із відсутністю правових підстав для проведення перерахунку пенсії з врахуванням до складу грошового забезпечення грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших виплат одноразового характеру.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII.

Відповідно до частини 3 статті 43 Закону №2262-XII пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - постанова №393) пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

- відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

- щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 року за №135/13402, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок №3-1).

Відповідно до пункту 1 Порядку №3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Згідно з пунктом 7 Порядку №3-1 для призначення пенсії за вислугу років подаються зокрема такі документи: заява про призначення пенсії (додаток 1); грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби.

Пунктом 12 Порядку №3-1 передбачено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Відповідно до довідок, наданих командиром військової частини НОМЕР_1 та Начальником Центрального архівного відділу НГ України про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період служби у військовій частині НОМЕР_1 з 01.07.2014 року по 31.12.2015 року, позивачу нараховувалися додаткові види грошового забезпечення, а саме: допомога на оздоровлення, матеріальна допомога, одноразова грошова винагорода за безперервну службу, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відповідач не включив дані виплати до грошового забезпечення для перерахунку пенсії, чим порушив вимоги Закону України №2011-XII.

Частиною 1 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з частиною 3 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

У постанові Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - постанова №1294) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

На виконання цієї постанови наказом Міністра оборони України №550 від 24.10.2016 року затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2016 року за №1470/29600.

Відповідно до пунктів 3, 5 цієї Інструкції до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).

Винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до абзацу 7 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 частини 1 статті 7 цього Закону єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених в абзаці 7 пункту 1 частини 1 статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги або компенсації відповідно до законодавства.

Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовця, яку він отримував під час проходження служби, з якої нараховані і сплачені страхові внески, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 20.10.2015 року у справі №559/3342/14-а.

Як вбачається з матеріалів справи, під час проходження військової служби та упродовж останніх 24 місяців підряд перед звільненням позивач у складі грошового забезпечення отримував одноразову грошову винагороду за безперервну службу, з якої сплачувався єдиний внесок.

Відтак, ця одноразова грошова винагорода у розумінні статті 43 Закону №2262-ХІІ є додатковим видом грошового забезпечення (підвищенням), а тому підлягає обов`язковому включенню до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії за вислугу років.

Відповідач не включив одноразову грошову винагороду до грошового забезпечення для обчислення премії, чим порушив ч.3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»

Законом №2011-XII також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина 1 статті 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою №1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 року за №638/15329 (далі - Інструкція №260).

Так, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови №1294, пункти 30.1, 30.3 розділу XXX Інструкції).

Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (підпункт 3 пункту 5 постанови №1294, пункти 33.1, 33.3 розділу XXXIII Інструкції №260).

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 10.03.2015 року у справі №21-70а15.

Як вбачається з довідки Центрального архівного відділу Національної гвардії №1048 від 15.12.2017 року та листа військової частини НОМЕР_1 №50/41/34-1335 від 17.11.2017 року щодо надання інформації про доходи, позивачу за останні календарні місяці служби перед звільнення з військової служби, а саме у період з 01.07.2014 року по 31.12.2015 року, була виплачена грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, матеріальна допомога, одноразова грошова винагорода за безперервну службу, а також винагорода за АТО. На суми цих виплат нараховувався та утримувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відтак, ці види виплат повинні бути включені до грошового забезпечення для нарахування пенсії.

Всупереч цьому, відповідач не включив дані види виплат до грошового забезпечення, що призвело до неврахування їх при обчисленні пенсії позивача за вислугу років.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до частин 2, 3 статті 51 Закону №2262-XII перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Тож, для відновлення прав позивача на належне пенсійне забезпечення, порушених при призначенні пенсії внаслідок надання документів з неповними відомостями про грошове забезпечення позивача, з огляду на заперечення проти позову відповідача, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУПФ України у Волинській області здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії позивачу з 01.01.2018 року, обчисливши її з розмірів грошового забезпечення з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової винагороди за безперервну службу, індексації грошового забезпечення, винагороди за АТО, а також виплатити позивачу заборговану частину пенсії, з урахуванням різниці, яка вже виплачена до дати перерахунку.

Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку, твердження відповідача, що подані позивачем документи не містять в собі нової інформації, яка б давала право на перерахунок та підвищення пенсії суд до уваги не приймає, адже згідно наданих позивачем документів вбачається, що з усіх видів грошового забезпечення було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тому це є підставою для перерахунку пенсії Воляніку АА.

Розглянувши матеріали справи, позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування позовних вимог, а відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення.

Щодо часу, з якого позивач має право на перерахунок пенсії.

Згідно з ч.2 ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

З огляду на наведене, до моменту звернення позивача з відповідною заявою та до моменту подання ним нової довідки про складові грошового забезпечення, дії відповідача по виплаті та нарахуванні йому пенсії суд вважає правомірними, так як відповідач керувався тими даними, які містилися у матеріалах пенсійної справи. Оскільки позивач подав заяву до відповідача разом з довідкою 21.12.2017 року, а тому перерахунок пенсії йому слід здійснити з 01.01.2018 року, відповідно в цій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Крім того, суд зазначає, що вимога позивача щодо негайного виконання рішення не підлягає до задоволення, оскільки в даному випадку, предмет спору визнання неправомірними дій та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії - не відноситься до категорій справ, що підлягають негайному виконанню з огляду на відсутність стягнення з відповідача коштів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову частково.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 257, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області включити до розміру пенсії ОСОБА_1 грошові допомоги на оздоровлення, матеріальні допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразову грошову винагороду за безперервну службу, винагороду за АТО за останні 24 місяці його військової служби, виходячи із загального розміру грошового забезпечення 248 876грн.12коп.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2018 року, з урахуванням розміру грошового забезпечення за останні 24 місяці його військової служби з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що становить 248 876грн.12коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Дмитрук