Справа № 806/774/18
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року м. Житомир справа № 806/774/18

категорія 10.2.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Житомирському районі Житомирської області про зобов'язання здійснити перерахунок, провести доплату в загальній сумі 16431,18 грн,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить, зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Житомирському районі Житомирської області здійснити перерахунок його пенсії та провести доплату у відповідності до судових рішень, починаючи з 25 квітня 2015 року по даний час в загальній сумі 16431,18 грн, з урахуванням недоплаченого розміру пенсії за місяць - 483,27 грн та проводити подальшу виплату йому пенсії у перерахованому розмірі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Корольовського районного суду його позов задоволено, визнано протиправними дії відповідача щодо невключення в розрахунок пенсії сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, компенсація за невикористану відпустку, індексації доходів. Стверджує, що в порушення вищезгаданих норм, відповідачем не виконано рішення суду, доплату пенсії не проведено. Вважає такі дії Управління Пенсійного фонду України в Житомирському районі Житомирської області протиправними і незаконними.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що постановами Корольовського районного суду м.Житомира та Житомирського апеляційного адміністративного суду, які набрали законної сили, позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Житомирському районі Житомирської області задоволено частково.

Листом від 18.02.2016 № 1605/63 управління Пенсійного фонду України в Житомирському районі Житомирської області повідомило Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області про виконання рішень судів на підставі розпорядження № 158556 від 17.02.2016 проведено перерахунок пенсії позивачу, за період з 25.04.2015 з урахуванням недоплаченого розміру пенсії в розмірі 483,27 грн (а.с. 27).

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 17.05.2016 закінчено виконавче провадження у зв'язку з виплатою пенсії в межах суми стягнення (а.с.28).

Позивач стверджує що доплата пенсії не проведена, вважає бездіяльність щодо невиконання рішень судів протиправною, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Приписами ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Аналіз згаданих норм, дозволяє зробити висновок, що рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Суд наголошує, що обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права.

Однак, таке порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

З огляду на викладене, у разі звернення до суду, особі необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене право.

Зі змісту позовної заяви судом встановлено, що ОСОБА_1 просить зобов'язання відповідача здійснити перерахунок його пенсії та провести доплату у відповідності до судових рішень, починаючи з 25 квітня 2015 року.

До матеріалів справи позивачем долучено копії судових рішень на підтвердження обставин порушення його прав.

Так, постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 10.06.2015 по справі № 296/5352/15 позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Житомирському районі Житомирської області щодо не включення в розрахунок пенсії сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку, індексації доходів та зобов'язано здійснити перерахунок пенсії та провести доплату, починаючи з 13.11.2014 в розмірі 90 % суми заробітної плати з урахуванням недоплаченого розміру пенсії за місяць 483,27 грн. (а.с.15 зв.-17).

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2015 вказану постанову змінено, зокрема, зазначено про зобов'язання здійснити перерахунок з 25 квітня 2015 року замість 13 листопада 2014 року, в решті постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 10.06.2015 по справі № 296/5352/15 залишено без змін.

Суд зауважує, що вказаним рішенням встановлено право позивача на перерахунок пенсії відповідно до норм статтей 37, 37-1 Закону України "Про державну службу", Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (що діяли на момент винесення рішення).

Приписами ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки постанова Корольовського районного суду м.Житомира в частині та постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2015 по справі № 296/5352/15 набрали законної сили 07.10.2015, суд не досліджує викладені обставини і вважає їх доведеними на підставі норм ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії та провести доплату у відповідності до судових рішень задоволенню не підлягають у зв'язку з тим, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, оскільки обставини висвітлені у позові доведені рішеннями по справі № 296/5352/15.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З огляду на викладене, позивачу слід звернутись до суду із заявою в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання бездіяльності управління Пенсійного фонду України в Житомирському районі Житомирської області при виконанні рішень по справі № 296/5352/15-а, 2-а/296/221/15.

Роз'яснити ОСОБА_1 право на звернення, в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України, до Корольовського районного суду м.Житомира із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - управлінням Пенсійного фонду України в Житомирському районі Житомирської області на виконання постанов Корольовського районного суду м.Житомира від 10.06.2015 та Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2015, або порушення його прав, підтверджених такими рішеннями суду.

Зважаючи на відсутність судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 10002, ІПН НОМЕР_1) відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя В.А. Панкеєва