Справа № 804/6837/16
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2018 року

Київ

справа №804/6837/16

адміністративне провадження №К/9901/40198/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А., суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2017 (головуючий суддя - Богданенко І.Ю.)

у справі № 804/6837/16

за позовом Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

12 жовтня 2016 року Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - ДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 29.11.2016 адміністративний позов Товариства задовольнив.

Не погодившись з вказаною постановою суду першої інстанції, 09.12.2016 ДПІ звернулася з апеляційною скаргою.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 23.05.2017 повернув відповідачу апеляційну скаргу у зв'язку з неусуненням недоліків останньої шляхом надання документу про сплату судового збору.

06.06.2017 ДПІ повторно подала апеляційну скаргу разом з платіжним дорученням про сплату судового збору.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 09.06.2017 залишив апеляційну скаргу відповідача без руху у зв'язку з пропуском строку апеляційного оскарження та запропонував протягом тридцяти днів з моменту отримання цієї ухвали звернутися із заявою про поновлення строків, вказавши інші поважні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

У встановлений судом строк ДПІ заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши його посиланням на обставини попереднього звернення з апеляційною скаргою та її повернення.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 04.08.2017 відмовив у відкритті апеляційного провадження, не визнавши поважними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, наведені ДПІ у клопотанні, оскільки організація фінансування суб'єкта владних повноважень не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження.

Не погодившись з ухвалою суду апеляційної інстанції, ДПІ звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просила скасувати вищезазначену ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначив, що відсутність бюджетного фінансування для сплати судового збору при первинному зверненні з апеляційною скаргою свідчить про поважність підстав пропуску строку апеляційного оскарження під час повторного оскарження в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції.

Позивач надав заперечення на касаційну скаргу, в яких просив залишити касаційну скаргу без задоволення.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 19.10.2017 здійснив процесуальне правонаступництво та замінив Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС у Дніпропетровській області на Дніпропетровське відділення Офісу великих платників податків ДФС.

19.03.2018 справу в порядку, передбаченому пунктом 4 частини 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) (в редакції, що діє з 15.12.2017) передано до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень КАС, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 345 КАС.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 186 КАС (у редакції, чинній на момент подання відповідачем апеляційної скарги), апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Згідно з частиною четвертою статті 189 КАС (у редакції, чинній на момент подання відповідачем апеляційної скарги) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження відповідачу, враховуючи наступне.

Як статтею 49 КАС (у редакції до 15.12.2017), так і статтею 44 КАС (у чинній редакції цього Кодексу), передбачено обов'язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

З метою виконання процесуального обов'язку своєчасної сплати судового збору особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Це стосується і суб'єктів владних повноважень, які фінансуються з Державного бюджету України, зокрема, в частині видатків на оплату судового збору, а тому держава повинна створити належні фінансові можливості і заздалегідь передбачити відповідні кошти на вказані цілі у кошторисах установ.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України №484 від 22.05.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», Кабінет Міністрів України зобов'язаний забезпечити фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Європейський суд з прав людини у пунктах 46, 47 рішення від 29.01.2016 у справі Устименко проти України зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатись перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Отже, відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не може впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.

Доводи ж касаційної скарги не містять відомостей про наявність інших обставин, які б давали підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, а також свідчили б про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при ухваленні судового рішення, а тому підстави для його скасування та задоволення касаційної скарги відсутні.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 345, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС залишити без задоволення, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2017 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова