Справа № 820/1238/18
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

29.03.2018 р. справа №820/1238/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліденка А.В.,

за участі:

секретаря - Стрєлка О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ітер"
до Головного управління ДФС у Харківській області, Головного державного ревізора-інспектора відділу моніторингу ризикових операцій управління аудиту ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_3, Головного державного ревізора-інспектора відділу моніторингу ризикових операцій управління аудиту ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_4
провизнання протиправним та скасування наказу ГУ ДФС у Харківській області за №873 від 09.02.2018 р., -

встановив:

Позивач, ТОВ «Ітер», у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу про визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДФС у Харківській області №873 від 09.02.2018 р.

Аргументуючи заявлені вимоги зазначив, що складений контролюючим органом запит не містив викладення передбаченої законом інформації про вчинення платником податкового правопорушення, а тому не потребував виконання. У судовому засіданні представник позивача наголошував, що рішення про призначення перевірки може бути прийнято контролюючим органом у разі встановлення факту вчиненого порушення

Відповідач, Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області, з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що спірний наказ виданий відповідно до закону.

Суд, вивчивши доводи позову та відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обовязок з офіційного зясування обставин спору, заслухавши представників сторін, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, котрі врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що контролюючий орган склав письмовий запит від 13.07.2017 р., у якому зазначив про виявлені факти порушення ТОВ «Ітер» п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України у взаємовідносинах з ТОВ «Інвест Консалт Компані» за січень 2015 р., з ТОВ «Компані «Плазма» за жовтень 2015 р., з ТОВ «Кромбуд ЛТД» за жовтень 2016 р.

При цьому, у тексті названого запиту контролюючий орган зазначив як джерела одержання податкової інформації, чітко ідентифікувавши одержані письмові документи про діяльність контрагентів-постачальників за реквізитами, і навівши, окрім іншого, виявлені факт непричетності посадових осіб ТОВ «Інвест Консалт Компані» до діяльності цього платника податків, так і звітні податкові періоди, коли відбулись зносини із переліченими контрагентами. Юридичною підставою для складання указаного запиту контролюючий орган обрав положення п.п. 16.1.5 ст. 16, п.п. 16.1.7 ст. 16, п.п. 20.1.2 ст. 20, п.п. 73.3 ст. 73, п.п. 78.1.1 ст. 78, п.п. 78.1.4 ст. 78 Податкового кодексу України.

Оглянувши зазначений запит, суд не знаходить підстав для висновку про порушення контролюючим органом вимог закону при його складанні.

Так, згідно з абз. 3 п. 73.3 ст.73 Податкового кодексу України письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності такої підстави як за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Суд вважає, що використане законодавцем у даній нормі кодексу словосполучення виявлено факти, які свідчать про порушення …» означає виключно наявність у контролюючого органу достатньо обґрунтованого припущення про недотримання особою податкової дисципліни, а не констатацію вже виявленого та зафіксованого факту скоєння особою протиправного діяння.

За правилами ст. 86 Податкового кодексу України виявлений та доведений контролюючим органом факт вчинення особою податкового правопорушення викладається лише в акті податкової перевірки.

За таких обставин, суд вважає, що у тексті запиту від 13.07.2017 р. контролюючий орган з достатньою обґрунтованістю виклав суть сумнівів у дотриманні позивачем податкової дисципліни і у звязку з цим висунув вимогу про надання письмових пояснень та документів в їх підтвердження.

Окремо суд зважає, що сумнів контролюючого органу ґрунтується також і на виявленій обставини непричетності посадових осіб ТОВ «Інвест Консалт Компані» до діяльності цього платника податків, а вказана обставина, з огляду на добутий судом обсяг доказів по цій справі, не могла бути залишена органом доходів і зборів поза увагою при здійсненні функції контролю.

Листом від 14.08.2017 р. (отриманий контролюючим органом 17.08.2017 р.) платник податків відмовив у виконанні зазначеного вище письмового запиту контролюючого органу.

Вчинена платником податків відмова у наданні інформації та документів послугувала фактичною підставою для прийняття контролюючим органом наказу №4540 від 05.09.2017 р. «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Ітер» (податковий номер 33122033).

Суд не вбачає підстав для висновку про невідповідність закону наказу №4540 від 05.09.2017 р., адже відмова платника податків у виконанні вимог належно складеного письмового запиту контролюючого органу створює привід для реалізації останнім повноваження з контролю за додержанням податкової дисципліни у порядку як п.п. 78.1.1 ст. 78 Податкового кодексу України, так і п.п. 78.1.4 ст.78 Податкового кодексу України.

Окрім того, суд зважає, що згаданий наказ був оскаржений позивачем до суду у межах справи №820/4058/17.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 р. (залишеною в силі постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.01.2018 р. та постановою Верховного Суду від 20.03.2018 р.) позов ТОВ «Ітер» було відхилено.

Таким чином, висновки судів по справі №820/4058/17 додатково підтверджують міркування суду по даній справі про відповідність закону письмового запиту контролюючого органу від 13.07.2017 р. та наказу №4540 від 05.09.2017 р. «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Ітер».

Продовжуючи виконувати наказ №4540 від 05.09.2017 р., контролюючий орган видав наказ №873 від 09.02.2018 р., яким лише змінив строк проведення перевірки, у призначенні якої судами у межах справи №820/4058/17 не було виявлено ніяких порушень.

Таким чином, наказ №873 від 09.02.2018 р. не стосується призначення нової перевірки, а зумовлений відмовою платника податків від допуску працівників контролюючого органу до проведення вже призначеної перевірки і підтвердженими судами №820/4058/17 обставинами відповідності закону первісного рішення про призначення перевірки.

Вирішуючи спір, суд відзначає, що правовідносини з приводу здійснення Державою в особі компетентних органів управління контролю за додержанням особами податкової дисципліни з 01.01.2011р. були унормовані виключно приписами Податкового кодексу України, котрий за предметом правового регулювання є спеціальною нормою матеріального права.

З 01.01.2017 р. на ці правовідносини почали поширюватись норми Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Проаналізувавши ст.ст. 75-78 Податкового кодексу України, суд доходить висновку, що порядок призначення та зміни строків проведення планової перевірки діяльності платника податків суттєво відрізняється від порядку призначення та зміни строків проведення позапланової перевірки, оскільки інформація про останні не підлягає включенню до плану графіку та офіційному оприлюдненню.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд не знаходить доказів невідповідності оскарженого наказу №873 від 09.02.2018 р. вимогам ст. ст. 73 та 78 Податкового кодексу України, а також нормам Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Доводи платника податків з цього приводу слід визнати неспроможними з викладених вище міркувань.

Неспроможним є також і посилання позивача на положення ст. 81 Податкового кодексу України, позаяк приписи даної норми кодексу не мають жодного стосунку до прийняття контролюючим органом рішення про призначення перевірки, а урегульовують правовідносин, котрі у часі складаються вже при виконанні прийнятого наказу про призначення перевірки.

Оскільки спірні правовідносини склались у 2017 р. і продовжували існувати у 2018 р., а контролюючий орган не приймав нового рішення про призначення нової перевірки, то суд не знаходить підстав для поширення на спірні правовідносини норм Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний субєкт забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України.

Факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах не знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом обставиною для відхилення заявлених вимог.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст. 139 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Роз'яснити, що скарга може бути подана у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України.

Судове рішення у повному обсязі складено у порядку ч. 3 ст. 243 КАС України 29 березня 2018 року.

Суддя Сліденко А.В.