Справа № 826/3414/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 березня 2018 року

Київ

справа №826/3414/17

касаційне провадження №К/9901/36073/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шипуліної Т.М. розглянув матеріали касаційної скарги Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.11.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2018 у справі №826/3414/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтрон Трейд» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним дій, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газтрон Трейд» у березні 2017 року звернулося до адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним дій, зобов'язання вчинити дії.

Окружний адміністративний суду м.Києва постановою від 29.11.2017 позовні вимоги задовольнив.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 05.02.2018 повернув апеляційну скаргу на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 29.11.2017 апелянту.

Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві 07.03.2018 звернулась до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.11.2017 та на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2018.

У відповідності до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Таким чином, оскарження судового рішення суду першої інстанції в касаційному порядку можливе лише після його перегляду в апеляційному порядку.

Як зазначено вище, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2018 апеляційну скаргу відповідача на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.11.2017 повернуто апелянту.

Отже, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.11.2017 не було переглянуто в апеляційному порядку.

У відповідності до підпункту 1 пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі у випадках, якщо справа не переглядалася в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.11.2017.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2018 вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, що діяли на момент звернення до суду касаційної інстанції, суд виходить з такого.

Вимоги до касаційної скарги встановлено у статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві вищезазначеним вимогам не відповідає, оскільки містить лише посилання на викладення обставин справи по суті спору.

При цьому скаржником не зазначено які саме норми матеріального права неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, що призвело до постановлення незаконного судового рішення процесуального характеру.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

До касаційної скарги не додано документу про сплату судового збору.

Утім, разом з касаційною скаргою подано клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, яке мотивоване обмеженим фінансуванням з державного бюджету.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справ «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Як зазначено вище, частиною четвертою статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України однією з вимог касаційної скарги визначено долучення документу про сплату судового збору.

Відповідно до частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи наведене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок Державного бюджету України, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору, суд вважає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з Державного бюджету України та відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб'єктами владних повноважень, не є підставою для відстрочення такої сплати.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI за подання до адміністративного суду касаційної скарги на ухвалу суду, ставка судового збору встановлена у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2018 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1762 гривень (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 № 2246-VIII).

Отже, судовий збір, який необхідно сплатити при поданні касаційної скарги, становить 1762грн.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: УДКСУ у Печерському районі. Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897. Банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві. Код банку отримувача (МФО): 820019. Рахунок отримувача: 0007. Код класифікації доходів бюджету: 22030102. Призначення платежу: ";101;________ код клієнта за ЄДРПОУ; судовий збір за позовом _________ у справі №_________, Верховний Суд".

Згідно з частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, частиною першою якої передбачено залишення позовної заяви без руху із зазначенням її недоліків, способу та строку для їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, встановивши строк, протягом якого скаржник має усунути вказані недоліки та надати суду касаційної інстанції:

касаційну скаргу із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2018;

документ про сплату судового збору в установленому порядку та розмірі.

Керуючись статтею 332, підпунктом 1 пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Державній податковій інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.11.2017 у справі №826/3414/17.

2. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2018 у справі №826/3414/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтрон Трейд» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним дій, зобов'язання вчинити дії - залишити без руху.

3. Встановити скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги у десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

4. Направити скаржнику копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду Т.М.Шипуліна