Справа № 821/336/18
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/336/18
13 год. 20 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю позивача - ОСОБА_1, представників відповідача - Бондар І.П.. Мальованого Р.В., Кузьмінова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання дій протиправними; скасування податкового повідомлення - рішення від 23.11.2017 року № 005691405,

встановив:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (відповідач), в якому просить визнати неправомірними дії податкового органу, пов'язані із проведенням перевірки 02.11.2017 та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.11.2017 № 005691405 про застосування штрафних (фінансових санкцій) в розмірі 9431,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що посадовими особами фіскальної служби порушений порядок проведення фактичної перевірки, перевірка відбулась не у присутності позивача, який на той час хворів та перебував у лікарні, кафе не працювало, наказ на перевірку та направлення ні не вручався позивачу, ні його представнику, всі необхідні документи, які просили надати інспектори, були надані дружиною позивача, яка знаходилась в приміщенні непрацюючого кафе в особистих справах. Посадові особи фіскальної служби не просили надати книгу обліку доходів та витрат та накладні в момент перевірки, хоч ці документи знаходились в приміщенні кафе, тому при ознайомлені з актом перевірки позивач одразу надіслав ці документи в установлений термін на адресу відповідача, тому ствердження про їх відсутність є необгрунтованим. Прийняте за фактичною перевіркою, проведеною з порушеннями, податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (відповідач) надало письмові заперечення проти позову, в яких зазначає, що 02.11.2017 була проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1, тому вона була проведена без попередження. Встановлено проведення особою, яка знаходилась в кафе розрахункової операції із продажу алкогольного напою, а саме: 50 грам горілки "Неllо Вітаю" ТМ Shabo 0,05 л., 40% алк., за ціною 10 гривень, при цьому реєстратора розрахункових операцій (далі - РРО) не застосовано, розрахунковий документ не роздруковано та не видано. Посадовими особами контролюючого органу було складено відповідні акти від 02.11.2017 №162/21/22 та №163/21/22 про те, що після пред'явлення службових посвідчень, копії наказу на проведення фактичної перевірки, особа, що проводила розрахункові операції відмовилася розписатися у направленнях та отримання і підпису матеріалів фактичної перевірки. При проведенні перевірки також встановлено реалізацію (зберігання) товарів, необлікованих належним чином, а саме: не забезпечено ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та (або) за місцем їх реалізації, на суму 4715,00 гривень, первинні документи (накладні) та книгу обліку доходів не було надано ревізорам-інспекторам. В кафе повинні знаходитись документи, які б підтверджували передачу цього товару для реалізації в кількості та номенклатурі, що знаходиться у продажу. Відповідач вважає, що дії контролюючого органу є правомірними, а податкове повідомлення-рішення від 23.11.2017 №005691405 прийнято виключно в межах норм діючого законодавства, а отже, відсутні підстави для його скасування.

Ухвалою від 22.02.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 21.03.2018.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представники відповідача у судовому засіданні по суті позову заперечували, просили у задоволенні позову відмовити з підстав, які викладені у відзиві на адміністративний позов.

В судовому засіданні 21.03.2018 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Заслухавши наведені в обґрунтування позову доводи представника позивача, а також заперечення представників відповідача по суті позовних вимог, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і заперечення, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія В02 №675505 від 09.01.2008 ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб внесено запис за №0000987, здійснює діяльність в кафе у АДРЕСА_2, має ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Згідно з пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.2, 80.2.3, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПКУ на підставі наказу ГУ ДФС у Херсонській області № 970 від 30.10.2017 та направлень на перевірку №№ 1206, 1207 від 02.11.2017 посадовими особами відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проведена фактична перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо дотримання норм законодавства з питань обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв. ОСОБА_1 в момент перевірки знаходився у стаціонарному відділенні лікарні. При перевірці була присутня особа, яка відмовилась назватись. В судовому засіданні позивач повідомив, що в кафе була присутня його дружина - ОСОБА_5, яка прибула в кафе в особистих потребах, кафе не працювало, оскільки позивач здійснює діяльність самостійно без найманих працівників, але на час перевірки хворів. Перевіркою було виявлено проведення розрахункової операції о 13:10, а саме: придбано 50 грам горілки "Неllо Вітаю" ТМ Shabo 0,05 л., 40% алк., за ціною 10 гривень, при цьому РРО не застосовано, розрахунковий документ не роздруковано та не видано.

В акті перевірки зафіксовано порушення норм п. 1, п.12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі Закон про РРО), проведення розрахункової операції без застосування РРО, реалізацію (зберігання) товарів необлікованих належним чином, незабезпечення ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації на суму 4715,00 грн., не надано первинних документів (накладних) та книгу обліку доходів. Перевіряючими описано алкогольні напої, які знаходились в кафе, на суму 4715,00 грн. За результатами зазначеної перевірки складено акт перевірки №438/21/221/РРО/НОМЕР_1 від 02.11.2017, також складений акт відмови від отримання направлень на перевірку та наказу від 02.11.2017 № 162/21/22, акт проведення контрольної розрахункової операції від 02.11.2017 №161/21/22, акт обстеження/огляду від 02.11.2017 № 160/21/22, акт відмови від ознайомлення з актом перевірки та його підписання від 02.11.2017 № 163/21/22, додаток до акту фактичної перевірки, здійснено фотографування.

Примірник акту перевірки з додатками надісланий позивачу поштою листом від 08.11.2017. Позивач, не погодившись з такими висновками акту перевірки, подав до ГУ ДФС у Херсонській області 13.11.2017 заперечення щодо акту перевірки та додані документи, що підтверджують ведення обліку товарних запасів (витяг з Книги обліку доходів та витрат, копії накладних та розрахункових квитанцій на придбання товарів).

За результатами розгляду заперечень підприємця листом від 22.11.2017 року фіскальна служба повідомила позивача про те, що висновок акту перевірки щодо порушення вимог чинного законодавства залишається без змін.

На підставі висновків акту перевірки ГУ ДФС у Херсонській області винесено податкове повідомлення-рішення від 23 листопада 2017 року № 005691405 про застосування штрафних санкцій на загальну суму 9431,00 грн., а саме: штраф в сумі 1 гривня - за непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операції з фіскальним режимом роботи, яке вчинене вперше; штраф в сумі 9430,00 грн. (4715 грн. х2) за неведення у порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення необгрунтованим та незаконним ФОП ОСОБА_1 06.12.2017 була подана скарга до Державної фіскальної служби України.

ДФС України рішенням про результати розгляду скарги від 05.02.2018 №1694/В/99-99-11-03-01-25 залишила без змін податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Херсонській області від 23.11.2017 № 005691405, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування зобов'язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією й законами України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникла між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) та може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Згідно ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки не дозволяється. При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки. Тому, посадові особи фіскальної служби мали право приступити до проведення перевірки, оскільки ними був складений акт про відмову працівника позивача, який фактично проводив розрахункові операції, розписатися у направленні на перевірку .

Як встановлено судом, відповідач мав законодавчо обґрунтовані підстави для проведення перевірки, визначена законом процедура проведення перевірки контролюючим органом не порушена, дружина позивача, яка здійснила розрахункову операцію по реалізації горілки, допустила посадових осіб відповідача до перевірки, про що свідчить факт надання нею Книги обліку розрахункових операцій, фотографування копій реєстраційних документів позивача. Ніяких доказів недопуску до перевірки суду не надано.

Доводи позивача про те, що дружина не бере участі у роботі кафе, ніколи не працювала у торгівлі і не володіє інформацією щодо правил здійснення підприємницької діяльності, суд вважає необґрунтованими, оскільки вона фактично провела розрахункову операцію в об'єкті торгівлі позивача: відпустила за кошти горілку незнайомому чоловіку-відвідувачу кафе, як з'ясувалося пізніше - одному з перевіряючих, тобто, здійснила розрахункову операцію. Та обставина, що вона сприйняла прохання налити горілки як особисте, прийнявши відвідувача за одного із знайомих чоловіка та здійснила відпуск спиртного напою, не звільняє позивача від відповідальності. Позивач та його працівники, які здійснюють реалізацію товарів в кафе, навіть офіційно неоформлені, мають знати про порядок проведення перевірок фіскальною службою, а якщо вони не знають цього порядку або не дотримуються встановленого порядку проведення перевірок, то всі негативні наслідки такого незнання покладаються на позивача. Саме позивач має відповідати за всі події, що відбуваються в його об'єктів торгівлі, а також за дії його довірених осіб.

Відповідно до п. 81.2 ст. 81 Податкового кодексу України, під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом. Керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов'язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).

Суд зазначає, що платник податків, який вважає порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього таким, що порушує чинне законодавство, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами. Таким чином, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Складені за наслідками перевірок акт перевірки з додатками не містять недоліків, які б позбавляли такі матеріали юридичної сили і доказовості, до проведення перевірки працівники контролюючого органу були фактично допущені. Таким чином суд відхиляє посилання позивача про порушення порядку проведення перевірки.

Щодо винесеного до позивача податкового повідомлення-рішення від 23.11.2017 № 005691405, яким застосовано до позивача суми штрафних санкцій у розмірі 9431,00 грн., судом встановлено, що відповідно до п.1 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

П.1 ст. 17 Закону про РРО встановлена відповідальність суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня; за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

Порушення даної норми підтверджується матеріалами справи та позивачем не заперечується, тому штраф в сумі 1 грн. застосований до позивача правомірно.

Пунктом 12 статті 3 Закону про РРО передбачено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Статтею 20 Закону про РРО передбачено, що до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Відповідач стверджує, що на місці реалізації (кафе) знаходилось алкогольних напоїв на загальну суму 4715,00 грн. без наявності відповідних документів - накладних, Книги обліку доходів та витрат, тобто не були обліковані, за що був застосований штраф в сумі 9430,00 грн.

Облік товарних запасів є бухгалтерською категорією, тому порядок ведення обліку товарних запасів здійснюється на підставі норм законодавства, що регулюють порядок ведення бухгалтерського обліку. Документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні тощо. Відповідно порушенням встановленого порядку ведення бухгалтерського обліку є відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей.

П.3 ст. 12 Закону про РРО передбачає альтернативні форми ведення обліку товарних запасів, а саме: облік товарних запасів на складах; облік товарних запасів за місцем їх реалізації; облік товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації, і разом з цим, не містить імперативного припису щодо обов'язкового обліку товарних запасів виключно за місцем їх реалізації.

Відповідно до норм п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, фізичні особи-підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару (алкогольних напоїв). Разом з тим, Порядком ведення Книги обліку доходів і витрат не передбачено ведення залишку товарних запасів фізичними особами - підприємцями на загальній системі оподаткування.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Законом України від 19.12.1995 № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено, що місце торгівлі - місце реалізації товарів, у том числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, обладнане реєстраторами розрахункових операцій або де є книги обліку розрахункових операцій, в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Законом про РРО не визначено самого порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, лише вказано на обов'язок господарюючих суб'єктів ведення такого обліку у порядку, визначеному законодавством. З огляду на вищенаведене суд зазначає, що покладений на господарюючий суб'єкт обов'язок ведення обліку товарних запасів не передбачає ведення та зберігання документів обліку, за якими такі товари придбавались, саме в місці їх реалізації.

Законом про РРО та Податковим кодексом України не передбачено норми, яка зобов'язує фізичну особу-підприємця зберігати документи, які підтверджують походження товару, у місці реалізації товарів (послуг). Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах ВАСУ від 20.01.2015 року у справі №21-275а14, від 11.06.2013 року у справі №21-147а13 та в ухвалах ВАС України від 16.07.2015 року у справі №К/9991/35839/2, від 12.10.2015 року у справі №К/800/17721/14.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідно до п. 83.1 ст. 83 ПК України, висновки контролюючого органу під час проведення перевірки мають бути сформовані на підставі певних документів, а не підставі припущень, суд приходить до висновку про відсутність у матеріалах фактичної перевірки документів, які підтверджують факт порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.

Крім того, суд приймає до уваги, що на підтвердження обліку товарів позивачем було надано суду видаткові накладні, платіжні квитанції, Книгу обліку доходів та витрат. Ці ж документи надавались відповідачу після проведення перевірки та ознайомлення позивача із змістом самого акту перевірки, але не були взяті до уваги, як такі, що не знаходились на момент перевірки в приміщенні кафе. Дана обставина також є спірною, враховуючи твердження позивача в судовому засіданні про те, що документи знаходились в приміщенні кафе, але ревізори не просили їх показати дружині позивача.

При вирішенні справи судом також взято до уваги, що відповідачем не надано суду жодного документа на підтвердження усного або письмового витребування від представника позивача в момент перевірки документів на підтвердження обліку товарів у встановленому порядку за місцем реалізації.

До того ж фінансова санкція, встановлена Законом № 265/95-ВР може бути застосована лише в тому випадку, коли така особа не веде облік товарних запасів або веде його з порушеннями визначеного законом порядку. Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом Книги обліку доходів та витрат та накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці документи є в наявності у платника, не є підставою для застосування до юридичної особи фінансової санкції, передбаченої ст. 20 Закону №265/95-ВР. Дана правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2015 р. у справі № 21-275а14.

Враховуючи викладене, штрафна санкція в сумі 9430,00 грн. була застосована неправомірно.

Відтак, податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню частково.

Судові витрати відшокдовуються позивачу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 704 грн. 73 коп.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Задовольнити позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 23.11.2017 № 005691405 в частині застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій в сумі 9430,00 грн.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (73026, м. Херсон, пр. Ушакова, 75, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (75500, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) 704 грн. 73 коп. витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 27 березня 2018 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 9.2.1