Справа № П/811/1524/17
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2018 року справа № П/811/1524/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши в загальному позовному провадженні (в порядку письмового провадження) в м.Кропивницький адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Сідвелс" (далі Товариство) до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27 червня 2017 року, якими:

- збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на 767260 грн. та накладено штрафну санкцію 383631 грн.;

- завищено від'ємне значення суми податку на додану вартість на 95802 грн.;

- збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств на 932107 грн. та накладено штрафну санкцію 466054 грн.

Представник позивача підтримав вимоги заяви.

У позовній заяві зазначає, що договір поставки, який укладений з ТОВ "Зернотрейд Експрес" (далі Товариство 2), носив реальний характер та настали правові наслідки, котрі обумовлювались ним.

На думку платника податків, він правомірно сформував в деклараціях з податку на додану вартість суму податкового кредиту за згаданим правочином та включив кошти за правочином до витрат.

У запереченнях представник відповідача зазначає, що договір, котрий уклали Товариство та Товариство 2, не спрямовувався на реальне настання наслідків, котрі обумовлювались ним.

Доказом того, як вважає він, є податкова інформація щодо перевірки діяльності Товариство 2.

Стверджує, що платник податків отримав товар від невстановленого суб'єкта та безпідставно сплатив кошти Товариству 2.

Ухвалою суду від 15 березня 2018 року прийнято рішення про завершення розгляду справи в порядку письмового провадження (Том 2 а.с.201).

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини і факти, що стали підставами звернення.

Так, місцем знаходження Товариства є вул.Павлика Морозова,3 м.Світловодськ Кіровоградська область (Том 2 а.с.52).

Юридична особа займається оптовою торгівлею зерна та її переробкою.

Товариство для здійснення господарської діяльності орендує в ТОВ спільне Українсько-Польське підприємство "Ай.Ті.Джі-Інвест" обладнання та складський комплекс "Єлеватор" (Том 2 а.с.9-12, 24-28).

06 вересня 2016 року Товариство та Товариство 2 уклали договір поставки насіння соняшника урожаю 2016 року (Том 1 а.с.65-68).

У вересні жовтні 2016 року Товариство 2 виписало податкові накладі на загальну суму 5178372,19 грн. (з урахуванням ПДВ 863062,04 грн.) (Том 1 а.с.71, 81, 88, 94, 98, 102, 107, 111, 115, 119, 123, 127, 131, 135, 139, 143).

У вересні жовтні 2016 року складені і видаткові накладні, згідно яких Товариство придбало насіння соняшника (Том 1 а.с.69, 73, 83, 90, 95, 100, 104, 109, 113, 117, 121, 125, 129, 133, 137, 141).

Відповідно до приписів пункту 2.1 правочину поставка товару здійснювалась за рахунок продавця, який надає товарно-транспортні накладені (Том 1 а.с.70, 74-80, 84-87, 91-92, 96-97, 101, 105-106, 110, 114, 118, 122, 126, 130, 134, 138, 142).

Товариство 2 надало Товариству товаро-транспортні накладні.

Товариство розрахувалась з Товариством 2 у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученням (Том 1 а.с.152-159).

Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за вересень-жовтень 2016 року (Том 1 а.с.248-251, Том 2 а.с.1-8).

Сплачені кошти включило до витрат декларації з податку на додану вартість 2016 року.

З 31 травня по 07 червня 2017 року податковий орган провів позапланову виїзну перевірку діяльності Товариства з питання правильності визначення податку на додану вартість по ваємовідносинах з Товариством 2 за вересень жовтень 2016 року та з питань правильності нарахування податку на прибуток при відображенні обсягів зазначених взаємовідносин в податкових деклараціях з податку на прибуток за 2016 рік (Том 1 а.с.30-57).

За наслідками перевірки ревізори склали акт від 14 червня того ж року, в якому описали виявлене порушення.

Так, ревізори зробили висновок, що Товариство 2 не поставляло Товариству насіння соняшнику.

На їх думку, товар придбано не відомо у кого.

Сплачені кошти Товариству 2 вважають такими, що перераховані безпідставно.

Ревізори вважають, що подані документи бухгалтерського і податкового обліку не доводять реальність господарської операції, оскільки товарно-транспортні накладні містять недоліки складання та відсутній сертифікат придбаної продукції.

Водночас, стверджують, що аналіз податкової інформації стосовно Товариства 2 доводить відсутність у платника податків належної кількості робочої сили і приміщення для зберігання соняшника, щоб виконати зобов'язання перед Товариством.

Разом з тим, зазначають, що контрагенти Товариства 2 не декларували придбання соняшника.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкові повідомлення-рішення від 27 червня 2017 року, якими:

- збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на 767260 грн. та накладено штрафну санкцію 383631 грн.;

- зменшено від'ємне значення суми податку на додану вартість на 95802 грн. за листопад 2016 року;

- збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств на 932107 грн. та накладено штрафну санкцію 466054 грн. (Том 1 а.с.18-20).

Штрафна санкція застосована у розмірі 50% від грошового зобов'язання.

Застосовуючи її у такому розмірі, податковий орган враховував податкові повідомлення-рішення від 27 січня 2015 року та 17 березня 2016 року (Том 2 а.с.174-177, 195).

Судом встановлено, що ці податкові повідомлення-рішення скасовані постановами Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року та 17 червня 2016 року, які залишені без змін ухвалами суду апеляційної інстанції від 21 жовтня 2015 року та 15 листопада 2016 року (Том 2 а.с.178-181, 196-197).

Товариство надало пояснення, згідно яких соняшник використаний у виробництві продукції, яка поставлена іншим контрагентам.

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, податковий орган стверджує, що соняшник Товариство придбало у невідомої особи безкоштовно, а кошти безпідставно сплатило Товариству 2.

Водночас, податковий орган зазначає про недоліки документів бухгалтерського обліку, які складені Товариством 2.

Виникає питання: навіщо зазначати про згадані недоліки, якщо відповідач встановив, що товар поставлявся іншою особою?

Податкова інформація це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі таку інформацію вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з її висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобовязана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції субєкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 56.1-56.4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами опрацювання зібраної податкової інформації щодо діяльності Товариства 2 податкова інспекція не прийняла жодного рішення та не звернулася до суду з позовом про визнання недійсними договорів, котрі уклав платник податків, в тому числі і з Товариством, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими підпунктом 20.1.30 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

Отже, податковим органом враховане податкове зобовязання Товариства 2 з податку на додану вартість за договором, котрий укладений з Товариством.

Проводячи перевірку діяльності Товариства, податкові ревізори посилались на податкову інформацію щодо діяльності контрагента, як незаперечний доказ недійсності його правочинів.

Однак, податкові ревізори допустили помилку, оскільки податкова інформація щодо контрагента є підставою для висновків відповідно до приписів підпункту 83.1.2 пункту 83.1 статті 83 Податкового кодексу України, які робляться за наслідками аналізу усієї сукупності матеріалів перевірки платника податків.

Під час перевірки Товариства надало усі необхідні первинні документи бухгалтерського обліку, які підтверджують отримання товару, його оприбуткування, сплату коштів та використання у господарській діяльності.

Зокрема, таким документами є: видаткові, податкові накладні, платіжне доручення та квитанції, товарно-транспортні накладні.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що під час перевірки Товариство надало належним чином оформленні первинні документи, які відповідно до приписів статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є підставою для ведення бухгалтерського та податкового обліку, оскільки фіксують факти здійснення господарських операцій.

Діюче законодавство не ставить у залежність перехід права власності на соняшник виключно за наявності сертифікату його якості.

Недоліки в оформлені товарно-транспортних накладних не є доказами відсутності перевезення.

Щодо аналізу інформації перевірки стосовно контрагента позивача, то суд зазначає наступне.

Так, інформація складена у зв'язку з відсутністю платників податків за місцем реєстрації.

Таким чином, тоді не досліджувалися первинні документи бухгалтерського обліку стосовно взаємовідносин з Товариством, що стало підставою формування негативних висновків.

Товар, який придбало Товариством, міг доставлятися не з місця зберігання Товариства 2, а з місця, з якого вони його придбали (транзит).

Це виключає необхідність оренди будь-яких приміщень і наймання значної робочої сили.

Доказами ж стосовно недійсності правочинів можуть бути рішення суду про недійсність договорів, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагента, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

Отже, суд зробив висновок, що відповідач не надав належних доказів стосовно недійсності правочину, який уклало Товариство з Товариством 2.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього субєкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Таким чином, Товариство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість суму коштів за договором, укладеним з Товариством 2, відповідно до приписів статті 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит є дата отримання платником податку товарів, що підтверджено податковою накладною).

Водночас, позивач правомірно включив кошти за придбання товару до витрат 2016 року, що виключає порушення приписів статей 138-139 ПК України.

За таких обставин рішення відповідача є необґрунтованими, а тому їх належить визнати протиправними і скасувати відповідно до приписів пункту 3 частини 2 статті 2 КАС України.

Підсумовуючи, суд зробив висновок про задоволення позову.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до приписів частини 1 статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області від 27 червня 2017 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю "Сідвелс" збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на 767260 грн. та накладено штрафну санкцію 383631 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області від 27 червня 2017 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю "Сідвелс" зменшено від'ємне значення суми податку на додану вартість на 95802 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області від 27 червня 2017 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю "Сідвелс" збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств на 932107 грн. та накладено штрафну санкцію 466054 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сідвелс" судові витрати в сумі 39672,82 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_1