Справа № 127/19094/17
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/19094/17

Головуючий у 1-й інстанції: Волошин С.В.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

22 березня 2018 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

Представника відповідача: Малик Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та обмеження її розміру і зобов'язаня вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду у м.Вінниці про визнання неправомірними дій щодо відмови в перерахунку пенсії та обмеження її розміру та зобов'язання вчинення певних дій.

Вінницький міський суд Вінницької області постановою від 06 грудня 2017 року в задоволені позову відмовив.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, просив скасувати оскаржувану постанову, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. При цьому, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, у зв'язку з чим дійшов помилкових висновків.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги позивача та просила суд залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м.Вінниці з 03.06.2002 року року та отримує пенсію призначену відповідно до норм Закону України «Про прокуратуру» від 1991 року, тобто в редакції чинній на момент призначення пенсії.

У зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, позивач 09.08.2017 року звернувся до відповідача з заявою про перерахунок його пенсії з 01 січня 2016 року, відповідно до довідки прокуратури Вінницької області №18/252 від 21.07.2016 року.

Повідомленням від 17.08.2017 року відповідач повідомив ОСОБА_3 про відмову у перерахунку пенсії. Дане рішення мотивоване тим, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначаються пенсії в тому числі відповідно до Закону України «Про прокуратуру», у зв'язку з чим з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених цим законом, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем правомірно було відмовлено позивачу у перерахунку пенсії, а право на отримання пенсії за вислугу років позивачем було реалізовано та він отримує її у розмірі, встановленому статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, чинній на час призначення.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури, до яких законодавцем віднесено і позивача, на момент виходу позивача на пенсію, регулювалося ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ.

За змістом ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", який набрав чинності 01 січня 2015 внесено зміни до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Пунктом 5 Розділу III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-УІІІ передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсїї/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно, зокрема, до Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ.

15.07.2015 року набув чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII, згідно підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50- 1, частини третьої статті 51 2, статті 53 щодо класних чинів.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії ч. 13 та ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" втратили чинність, а пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури, до яких законодавцем віднесено і позивача, регулюється ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, ч.20 якої передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не прийнято. Вказані положення Закону №1697-VII такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), у встановленому законом порядку не визнавались.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 21 лютого 2018 року у справі № К/9901/13485/18, від 06.03.2018 року у справі №К9901/21152/18.

Таким чином, на час звернення ОСОБА_3 з заявою про перерахунок пенсії вже діяла нова редакція Закону України «Про прокуратуру», яка не пов'язує перерахунок пенсії з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. З огляду на викладене, відсутня протиправність дій Управління Пенсійного фонду, оскільки правових підстав для здійснення такого перерахунку у відповідача не було, а відмова в перерахунку пенсії грунтується на нормах чинного законодавства.

Доводи позивача, щодо необхідності, при вирішенні питання про наявність у особи права на перерахунок раніше призначеної пенсії, застосовувати положення Закону, які діяли на момент призначення пенсії, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки на момент звернення позивача до УПФУ такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, не існувало, а зміни, внесені Законом України № 76 від 28.12.2014 р. до частини 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ та до частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697, не визнані неконституційними.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивачу не призвела до зменшення розміру пенсії, на яку він мав право до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Окрім того, посилання позивача на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 10.12.2013 року у справі №21-348а13, є помилковим, оскільки висновки Верховного Суду України стосуються застосовання норми, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а не підстави для перерахунку пенсій на даний час. При розгляді даної справи Верховний Суд України дійшов висновку, що внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VII зміни до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2017 року ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 29 березня 2018 року.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Загороднюк А.Г.