Справа № 815/6159/17
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6159/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Рудченко О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо можливості подальшого розгляду даної справи в межах приписів адміністративного судочинства України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства Центр державної реєстрації ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, проведеної у червні 2017р. за №ОД 52; скасування реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації, проведеної 04.09.2017р. за №ОД 36; визнання протиправним та скасування рішення щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 37005411 від 11.09.2017р., згідно якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ОСОБА_3 на житловий будинок загальною площею 67,5кв.м., житловою площею 23,3кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, проспект Свободи,103-Б, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101.

Ухвалою суду від 06.12.2017р. відкрито провадження у справі №815/6159/17.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.12.2017р., з урахуванням того, що 15.12.2017р. набув чинності Закон України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів №2147-VIII від 03.10.2017р., котрим положення КАС України викладено в новій редакції, вирішено розгляд даної адміністративної справи, проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.01.2018р. у справі №815/6159/17 призначено підготовче засідання.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01.02.2018р., з урахуванням позожень ч.3 ст.48 КАС України, до участі в справі в якості співвідповідача залучено Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради.

У судовому засіданні 19.03.2018р. судом на обговорення поставлено питання щодо можливості подальшого розгляду даної справи в межах приписів адміністративного судочинства України.

Так, Рішенням Конституційного Суду України №19-рп/2011 від 14 грудня 2011року у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень статей 97, 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 3, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України, в аспекті статті 55 Конституції України (справа про оскарження бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо заяв про злочини), зазначено, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006року у справі Сокуренко і Стригун проти України (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін встановленим законом у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі Занд проти Австрії заява № 7360/76].

У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, встановленим законом, національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Так, відповідно до приписів ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п.п.1,2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до положень ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Згідно з ч.1 ст.2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст.124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою ст.15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України (ст.17) або ГПК України (ст.ст.1,12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що у порядку адміністративного судочинства захисту підлягають права та охоронювані законом інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин, які є складовою частиною правових відносин, що виникають у суспільстві.

Водночас, виходячи із системного аналізу положень статті 2 Цивільного процесуального кодексу України та статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної (юридичної) особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного законодавства.

Процедура виконання будівельних робіт визначена Порядком виконання будівельних робіт, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011року №466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», відповідно до пункту 11 якого замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданих ним повідомленні, декларації, за виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації та за порушення вимог, визначених цим Порядком, відповідно до Закону України Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.13 Порядку виконання будівельних робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт, подається замовником (його уповноваженою особою) особисто або надсилається рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві не пізніше ніж за один календарний день до початку виконання підготовчих або будівельних робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю за місцезнаходженням обєкта.

Відповідно до п.17 Порядку виконання будівельних робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт, орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом пяти робочих днів з дня надходження до нього декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та здійснює дії щодо внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру.

Процедура прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначається Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461, відповідно до п.3 якого прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I-III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Згідно з п.17 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011року №461 реєстрація декларації або видача сертифіката чи їх дублікатів здійснюється шляхом внесення даних до реєстру з дотриманням вимог Закону України Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності та Про адміністративні послуги.

Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в рівних частках на праві спільної часткової власності належить 82/1000 частин домоволодіння з надвірними спорудами, що розташоване за адресою: м.Одеса, просп.Свободи,103, кв.15, про що свідчить наявна у матеріалах справи належним чином засвідчена копія дубліката Свідоцтва про право власності на житло від 30.06.2016р.

Судом зясовано, що ОСОБА_3 до Управління ДАБК Одеьскої міської ради подано Декларацію про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція частини домоволодіння з улаштуванням мансардного поверху та виділом в самостійну одиницю без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, розташованої за адресою: м.Одеса, проп.Свободи,103-Б», за результатами розгляду якої контролюючим органом 02.06.2017р. проведено її державну реєстрацію за №ОД 52.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 до Управління ДАБК Одеьскої міської ради подано Декларацію про готовність до експлуатації обєкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до обєктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція частини домоволодіння з улаштуванням мансардного поверху та виділом в самостійну одиницю без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, розташованої за адресою: м.Одеса, проп.Свободи,103-Б», за результатами розгляду якої контролюючим органом 04.09.2017р. проведено її державну реєстрацію за №ОД 36.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_6 виготовлено Технічний паспорт на садовий (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться за адресою: м.Одеса, проп.Свободи,103-Б.

За змістом частини 9 статті 39 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації або сертифікат, у тому числі, є підставою для оформлення права власності на нього.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з вимогами ст.3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав, у тому числі, підлягає право власності.

Судом зясовано, що з метою проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно ОСОБА_3 07.09.2017р. звернувся до Одеської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» із Заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) №24054675, за результатами розгляду якої державним реєстратором прав на нерухоме майно Одеської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» ОСОБА_2 прийнято Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.09.2017р. №37005411, яким за ОСОБА_3 проведено державну реєстрацію права влансості, форма власності: приватна на домоволодіння, розташоване за адресою: м.Одеса, проп.Свободи,103-Б.

З урахуванням вищеозначеного Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.09.2017р. №37005411 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ОСОБА_3 на житловий будинок загальною площею 67,5кв.м., житловою площею 23,3кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, проспект Свободи,103-Б, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101.

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що 11.09.2017р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Одеської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» ОСОБА_2 за ОСОБА_3 зареєстровано право влансості на житловий будинок загальною площею 67,5кв.м., житловою площею 23,3кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, проспект Свободи,103-Б.

Характеризуючи ненормативні правові акти, Конституційний Суд України у рішенні від 16 квітня 2009року №7-рп/2009 (справа №1-9/2009) їх визначив як такі, що передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

На неможливість забезпечення реального захисту прав оскарженням актів індивідуальної дії, які вичерпали свою дію та на підставі яких виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, вказував Верховний Суд України, зокрема, у Постанові від 11 листопада 2014року (справа №21-405а14).

Саме по собі оскарження рішення субєкта владних повноважень, яким прийнято обєкт в експлуатацію, не є захистом публічного порядку. Тобто, не може бути скасовано спірне рішення субєкта владних повноважень, якщо воно метаморфозувалось в іншу правову площину.

Відповідно до частини 4 статті 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що у даному випадку як встановлено судом, державним реєстратором на спірний обєкт нерухомості зареєстровано право влансості ОСОБА_3, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини носять не публічний, а приватно-правовий характер, та відповідно вирішення даного спору не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно з приписами ч.2 ст.183 КАС України за результатами підготовчого засідання суд, серед іншого, постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відтак, беручи до уваги наведене, а також те, що спірні правовідносини носять приватно-правовий характер, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі №815/6159/17 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства Центр державної реєстрації ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, проведеної у червні 2017р. за №ОД 52; скасування реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації, проведеної 04.09.2017р. за №ОД 36; визнання протиправним та скасування рішення щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 37005411 від 11.09.2017р., згідно якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ОСОБА_3 на житловий будинок загальною площею 67,5кв.м., житловою площею 23,3кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, проспект Свободи,103-Б, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101, відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Керуючись п.2 ч.2 ст.183, п.1 ч.1 ст.238, ст.ст.243,248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі №815/6159/17 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства Центр державної реєстрації ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, проведеної у червні 2017р. за №ОД 52; скасування реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації, проведеної 04.09.2017р. за №ОД 36; визнання протиправним та скасування рішення щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 37005411 від 11.09.2017р., згідно якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ОСОБА_3 на житловий будинок загальною площею 67,5кв.м., житловою площею 23,3кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, проспект Свободи,103-Б, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101.

2. Розяснити позивачеві, що даний спір має вирішуватися судом за правилами Цивільного законодавства України.

Ухвала суду може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду у строки визначені статтею 295 КАС України.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст ухвали складено та підписано судом «26» березня 2018року.

Суддя Харченко Ю.В.

.