Справа № 803/1390/17
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/373/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Большакової О.О., Довгополова О.М.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року (суддя Валюх В.М., м. Луцьк, 16 год 36 хв, повний текст складено 12.12.2017) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Троц Юлії Борисівни, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Троц Юлії Борисівни, третіх осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в якому просив визнати протиправними рішення відповідача про реєстрацію прав власності від 03.06.2016 № 29892094, № 29890650, № 29887638 та зобов'язання внести до Державного реєстру прав записи про скасування записів про право власності на нерухоме майно комерційного призначення, а саме: незавершений будівництвом адміністративно-побутовий корпус /А-2/, готовністю 38%; незавершене будівництвом гараж-майстерню /А-1/, готовністю 65%; незавершене будівництво, гараж-бокс на чотири секції /Б-1/, готовністю 88% та допоміжних приміщень за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом неповно з'ясовано обставини справи, а постанова прийнята з порушенням норм права. Тому просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07.12.2017 року та винести нову про задоволення позову у повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з такого, що майнові права позивача, на спірне майно, рішеннями відповідача не порушені. Такий висновок суд зробив на підставі того, що він, особисто, у 2006 році після смерті сина, ОСОБА_7, відмовився від спадщини, яка частково входила до складу спірного майна на користь третіх осіб а отже, в минулому розпорядився спірним майном, що є підставою для відмови у позові.

Крім того, реєстрація права власності третіх осіб на спірне майно відбулася з додержанням вимог Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Закон) та Постанови КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127 «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( надалі - Постанова). До такого висновку суд дійшов зважаючи на те, що реєстрація речових прав на спірне майно, як нерухомого майна незавершеного будівництвом, здійснювалася не вперше, що не вимагає надання документів передбачених п. 64 Постанови та здійснюється спрощеним порядком відповідно до вимог ст. 27 Закону.

Однак, такі висновки суду апелянт вважає невірними.

При цьому зазначає, що обставина, що свідчить про порушення його прав на спірне майно є ті факти, що у період з 2006 по 2013 роки, після відкриття спадщини на спірне майно, ним були внесені суттєві покращення за рахунок власних коштів та праці. Внаслідок цих робіт, значно збільшилася корисна площа об'єктів, вони значно зросли в ціні, а будівництво спірного майна було фактично завершене.

Вважає, що ці обставини свідчать про те, що він, поряд з власниками спірного майна, є його співвласником та відповідно має майновий інтерес, який полягає у визнанні за ним права власності на частку у цьому майні. Більше того, у провадженні суду є справи про визнання за ним права власності на частку у спірному майні.

Крім того, апелянт зазначає, що як на підставу неправомірності рішень відповідача, він посилається на ту обставину, що ці рішення були винесені з порушенням вимог ст.ст. 3, 4 18 Закону та п. 64 Постанови.

Так, відповідно до ч. 1, 5 ст. 3 зазначеного вище Закону, загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону, державній реєстрації прав підлягають: право власності на об'єкт незавершеного будівництва.

Об'єктивність, достовірність та повнота відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, забезпечуються наданням державному реєстратору встановленого переліку документів відомості з яких вносяться до державного реєстру.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону, перелік документів необхідних для державної реєстрації прав та порядок державної реєстрації прав визначається Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 3 цієї статті, у випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, речові права на який підлягають державній реєстрації.

Згідно п. 20 Постанови, у разі проведення державної реєстрації на об'єкт незавершеного будівництва, державний реєстратор відкриває новий розділ в реєстрі з присвоєнням реєстраційного номера об'єкту незавершеного будівництва та формує реєстраційну справі відповідно до законодавства.

Згідно п. 64 Постанови, для державної реєстрації прав власності на об'єкт незавершеного будівництва подаються: 1. документ, що посвідчує речове права на земельну ділянку під таким об'єктом (крім випадку, коли речове право на земельну ділянку вже зареєстроване); 2. документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт; 3. технічний паспорт на об'єкт незавершеного будівництва.

Як вбачається з реєстраційних справ на об'єкти спірного майна, документи перелічені у п. 64 Постанови реєстратору не надавалися.

З огляду на це апелянт вважає, що при винесенні рішень, реєстратор діяв поза вимогами закону, що призвело до реєстрації речових прав, які не відповідають фактичному стану нерухомого майна.

Також апелянт вважає, що твердження суду про те, що надання документів визначених п. 64 Постанови необхідне лише при первинній реєстрації не ґрунтується на приписах Закону.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 331 ЦК України, будь яка реєстрація речового права на об'єкт незавершеного будівництва (первинна, наступна) передбачає підтвердження правомочності його власника на будівництво які посвідчуються: правом власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документами, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

З огляду на це, вважає рішення суду помилковим.

Треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_3 у відзивах на апеляційну скаргу вважають, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам законності та обґрунтованості та прийнята з урахуванням обставин справи.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

У відповідності до вимог ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.05.2004 р. приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Т.О., на підставі акту про проведення прилюдних торгів, затвердженого в.о. начальником ВДВС ЛМУЮ 13.05.2004, видала свідоцтво (реєстраційний № 969), яким посвідчила, що підприємцю ОСОБА_7 належить на праві власності майно, яке складається з автомобільної стоянки з розташованими на її території незавершеними будівництвом будівлями та спорудами, а саме: гараж-майстерню /А-1/ готовністю 65 %; адміністративно-побутовий корпус /А-2/ готовністю 38 %; гараж-бокс на чотири секції /Б-1/ готовністю 88 % .

05.01.2007 до Реєстру прав власності на нерухоме майно були внесені записи про реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Т.О. від 15.05.2004 № 969 на такі об'єкти нерухомого майна, розташовані по АДРЕСА_1: незавершений будівництвом гараж-майстерня /А-1/ (реєстраційний номер майна 17403184), незавершений будівництвом гараж-бокс на чотири секції /Б-1/ (реєстраційний номер майна 17403250), незавершений будівництвом адміністративно-побутовий корпус /А-2/ (реєстраційний номер майна 17403469).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що згідно матеріалів реєстраційної справи № НОМЕР_12 щодо об'єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, наданої відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Луцької міської ради, 30.05.2016 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Троц Ю.Б. із заявою (реєстраційний номер 17031877) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідно до внутрішнього опису документів зазначеної реєстраційної справи № НОМЕР_12 до вказаної заяви були надані: паспорти громадян України, картки фізичної особи - платника податків, квитанція про сплату адміністративного збору, свідоцтва про народження та картку фізичної особи - платника податків, дублікати свідоцтв про право на спадщину за законом. Відповідно до дублікатів свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 09.02.2012 державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Севрюковою О.В. замість втрачених свідоцтв про право на спадщину за законом від 22.01.2007 № 2-71, № 2-74, № 2-77, та викладених на бланках серії ВРО № 807853, № 807859, № 807857, спадкове майно на незавершений будівництвом гараж-бокс на чотири секції /Б-1/ готовністю 88 % (розташоване по АДРЕСА_1), що належало ОСОБА_7, у частках по 1/3 успадковане ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4

03.06.2016 державний реєстратор прав на нерухоме майно, приватний нотаріус Троц Ю.Б. прийняла рішення № 29887638 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на незавершене будівництво, гараж-бокс, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, за суб'єктами: ОСОБА_3, податковий номер НОМЕР_1, ОСОБА_4, податковий номер НОМЕР_2, ОСОБА_5, податковий номер НОМЕР_3 .

Крім того, згідно згаданої вище реєстраційної справи № НОМЕР_8 щодо об'єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, 30.05.2016 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Троц Ю.Б. із заявою (реєстраційний номер 17032431) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідно до внутрішнього опису документів реєстраційної справи № НОМЕР_8 до вказаної заяви були надані: паспорти громадян України, картки фізичної особи - платника податків, квитанція про сплату адміністративного збору, свідоцтва про народження та картку фізичної особи - платника податків, дублікати свідоцтв про право на спадщину за законом. Відповідно до дублікатів свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 09.02.2012 державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Севрюковою О.В. замість втрачених свідоцтв про право на спадщину за законом від 22.01.2007 № 2-72, № 2-75, № 2-78, та викладених на бланках ВРО № 807854, № 807860, № 807856, спадкове майно незавершений будівництвом гараж-майстерня /Б-1/ готовністю 65 % (розташоване по АДРЕСА_1), що належало ОСОБА_7, у частках по 1/3 успадковане ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4

03.06.2016 державний реєстратор прав на нерухоме майно приватний нотаріус Троц Ю.Б. прийняла рішення № 29890650 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на незавершене будівництво, гараж-майстерня, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, за суб'єктами: ОСОБА_3, податковий номер НОМЕР_1, ОСОБА_4, податковий номер НОМЕР_2, ОСОБА_5, податковий номер НОМЕР_3.

Крім того, згідно цієї ж реєстраційної справи № НОМЕР_4 щодо об'єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, 30.05.2016 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Троц Ю.Б. із заявою (реєстраційний номер 17033023) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідно до внутрішнього опису документів реєстраційної справи № НОМЕР_4 до вказаної заяви були надані: паспорти громадян України, картки фізичної особи - платника податків, квитанція про сплату адміністративного збору, свідоцтва про народження та картку фізичної особи - платника податків, дублікати свідоцтв про право на спадщину за законом. Відповідно до дублікатів свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 09.02.2012 державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Севрюковою О.В. замість втрачених свідоцтв про право на спадщину за законом від 22.01.2007 № 2-76, № 2-73, № 2-79, та викладених на бланках серії ВРО № 807855, № 807861, № 807858, спадкове майно незавершений будівництвом адміністративно-побутовий корпус /А-2/ готовністю 38 % (розташоване по АДРЕСА_1), що належало ОСОБА_7, у частках по 1/3 успадковане ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4

03.06.2016 державний реєстратор прав на нерухоме майно приватний нотаріус Троц Ю.Б. прийняла рішення № 29892094 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на незавершене будівництво, адміністративно-побутовий корпус, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, за суб'єктами: ОСОБА_3, податковий номер НОМЕР_1, ОСОБА_4, податковий номер НОМЕР_2, ОСОБА_5, податковий номер НОМЕР_3.

Розглядаючи спір, судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень, далі - Закон № 1952-IV) дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Державна реєстрація речових прав на об'єкт незавершеного будівництва та їх обтяжень проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об'єкта.

Згідно із пунктами 1 - 3 ч.1 ст. 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав; заявник: власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

У відповідності до положень ч.2, 3 ст. 3 Закону № 1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Відповідно до пунктів 1, 3 ч.1 ст. 4 Закону № 1952-IV державній реєстрації прав підлягають: право власності; право власності на об'єкт незавершеного будівництва.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката.

Частиною другою статті 18 Закону № 1952-IV визначено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до пункту 1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок № 1127), цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Згідно із пунктом 18 Порядку № 1127 за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Пунктом 64 Порядку № 1127 на який покликався позивач як у позовній заяві так і в апеляційній скарзі, як на підставу для задоволення позовних вимог, визначено, що для державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва подаються: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом (крім випадку, коли речове право на земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); 2) документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт; 3) технічний паспорт на об'єкт незавершеного будівництва. Відповідно до пункту 66 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, набутого на підставі договору, подається відповідний договір.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що державна реєстрація права власності на об'єкт незавершеного будівництва на підставі документів, передбачених пунктом 64 Порядку № 1127, проводиться лише у тому випадку, коли має місце перша реєстрація такого права. У даній же спірній ситуації, державна реєстрація права власності на той же об'єкт незавершеного будівництва, право власності на який уже зареєстроване, у випадку переходу права власності (в т. ч. в порядку спадкування) здійснюється у загальному порядку, на підставі документів, визначених частиною першою статті 27 Закону № 1952-IV (зокрема, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката), без подання документів, передбачених пунктом 64 Порядку № 1127.

Відтак, враховуючи, що право власності на спірні об'єкти незавершеного будівництва у встановленому порядку було зареєстровано за ОСОБА_7, тому реєстрація права власності на вказані об'єкти за його спадкоємцями ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі виданих нотаріусом дублікатів про право на спадщину без подання документів, визначених пунктом 64 Порядку № 1127, відповідає вимогам Закону № 1952-IV.

Як уже зазначалось вище, на підставі оскаржуваних рішень проведена державна реєстрація права власності (із внесенням записів про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на незавершені будівництвом об'єкти нерухомого майна, що розташовані по АДРЕСА_1, а саме: адміністративно-побутовий корпус /А-2/ готовністю 38 %, гараж-майстерня /Б-1/ готовністю 65 %, гараж-бокс на чотири секції /Б-1/ готовністю 88 %. Підставою виникнення права власності у ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вказані об'єкти є дублікати свідоцтв про право на спадщину за законом.

Право власності на вказані об'єкти було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: незавершене будівництво, адміністративно-побутовий корпус /А-2/ готовністю 38 % (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_4) - за ОСОБА_3 (номер запису про право власності: НОМЕР_5), ОСОБА_4 (номер запису про право власності: НОМЕР_6), ОСОБА_5 (номер запису про право власності: НОМЕР_7) (т. 2, а. с. 109-110); незавершене будівництво, гараж-майстерня /А-1/ готовністю 65 % (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_8) - за ОСОБА_3 (номер запису про право власності: НОМЕР_9), ОСОБА_4 (номер запису про право власності: НОМЕР_10), ОСОБА_5 (номер запису про право власності: НОМЕР_11) (т. 2, а. с. 33-34); незавершене будівництво, гараж-бокс на чотири секції /Б-1/ готовністю 88 % (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_12) - за ОСОБА_3 (номер запису про право власності: НОМЕР_13), ОСОБА_4 (номер запису про право власності: НОМЕР_14), ОСОБА_5 (номер запису про право власності: НОМЕР_15) (т. 1, а. с. 163-164).

Більше того, судом першої інстанції з'ясовано, що у всіх дублікатах свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 09.02.2012 замість втрачених від 22.01.2007, зазначено про те, що позивач ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_3, які, як були батьками та відповідно спадкоємцями за законом померлого ОСОБА_7, відмовилися від 2/5 часток майна.

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами суду першої інстанції, що твердження позивача про те, що на час прийняття оскаржуваних рішень до вказаних об'єктів були здійснені суттєві добудови за рахунок позивача не заслуговують на увагу, оскільки реєстрація права власності на спірні об'єкти згідно із оскаржуваними рішеннями відбулася відповідно до того ступеня готовності кожного з об'єктів незавершеного будівництва (38%, 65% та 88% адміністративно-побутового корпусу /А-2/, гараж-майстерні /А-1/ та гараж-бокс на чотири секції /Б-1/ відповідно), який було зазначено у свідоцтві приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Т.О. від 15.05.2004 (реєстраційний № 969) та дублікатах Свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 09.02.2012 замість втрачених від 22.01.2007.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки оскаржувані рішення від 03.06.2016 № 29892094, № 29890650, № 29887638 не порушують права позивача ОСОБА_1 та прийняті з дотриманням вимог Закону № 1952-IV та Порядку № 1127, то суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що такі рішення не можуть бути визнані а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

З огляду на це, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року по справі № 803/1390/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді О.О. Большакова

О.М. Довгополов

Повний текст складено 26.03.2018