Справа № 826/5615/17
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 березня 2018 року № 826/5615/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії ,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління МВС України в Київській області ( далі- відповідач 1), Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі- відповідач 2), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління МВС України в Київській області по відмові у наданні ОСОБА_1 довідку про заробітну плату в ІІІ зоні небезпеки зони відчуження ЧАЕС з 26.04.1986 року по 28.04.1986 року з урахуванням: збереженої заробітної плати у розмірі 29, 34 карбованці; зарплати за роботу у ІІІ зоні небезпеки у розмірі 223,68 карбованців; грошової винагороди у розмірі 200 карбованців як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; кратної винагороди за переопромінення у розмірі 615 карбованців, одноразової винагороди у розмірі 500 карбованців як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; 10.50 карбованців добових та 8.55 карбованців компенсації за час відчуження, що разом становить 1587,07 карбованців;

- зобов'язати Головне управління МВС України в Київській області провести перерахунок ОСОБА_1 заробітної плати за період перебування з 26.04.1986 року по 28.04.1986 року у ІІІ зоні небезпеки зони відчуження ЧАЕС з урахуванням: збереженої заробітної плати у розмірі 29, 34 карбованці; зарплати за роботу у ІІІ зоні небезпеки у розмірі 223,68 карбованців; грошової винагороди у розмірі 200 карбованців як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; кратної винагороди за переопромінення у розмірі 615 карбованців, одноразової винагороди у розмірі 500 карбованців як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; 10.50 карбованців добових та 8.55 карбованців компенсації за час відчуження, що разом становить 1587,07 карбованців;

- зобов'язати Головне управління МВС України в Київській області видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату в ІІІ зоні небезпеки зони відчуження ЧАЕС з 26.04.1986 року по 28.04.1986 року з урахуванням: збереженої заробітної плати у розмірі 29, 34 карбованці; зарплати за роботу у ІІІ зоні небезпеки у розмірі 223,68 карбованців; грошової винагороди у розмірі 200 карбованців як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; кратної винагороди за переопромінення у розмірі 615 карбованців, одноразової винагороди у розмірі 500 карбованців як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; 10.50 карбованців добових та 8.55 карбованців компенсації за час відчуження, що разом становить 1587,07 карбованців;

- визнати протиправним дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведені ОСОБА_1 перерахунку та осучаснення пенсії;

- зобов'язати Ценральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати ОСОБА_1 та виплачувати пенсію відповідно до переразованої заробітної плати за час роботи у ІІІ зоні небезпеки зони відчуження ЧАЕС з 26.04.1986 року по 28.04.1986 року.

Позов мотивований тим, що з 26.04.1986 року по 28.04.1986 року виконував службові обов'язки на пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС те території ЧАЕС та м. Прип'ять - в третій зоні небезпеки зони відчуження. Надалі з 26.04.1986 року по 01.01.1988 року на протязі 99 днів виконував службові обов'язки в зоні відчуження. На цей час позивач отримує пенсію згідно «Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрфи», затвердженого постановою КМУ №1210 від 23.11.2011 року , із заробітної плати за роботу в зоні відчуження ЧАЕС в 1986 році. Позивач дізнався, що при нарахуванні йому заробітної плати за час виконання робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС не були враховані підзаконні акти 1986 року. Однак при зверненні до відповідача 1 останній відмовив у видачі нової довідки, пославшись на те, що довідка, видана ОСОБА_1 Іванківським РВ 14.05.2012 року №119 правильна. Відтак, просить зобов'язати відповідача провести перерахунок заробітної плати за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 26.04.1986 року по28.04.1986 року з урахуванням нормативних документів 1986 року.

Представник відповідача 1 в судове засідання не з'явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив слухати справу без участі представника.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи неявку представників відповідача, суд, керуючись ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, має право на відповідні пільги та компенсації, встановлені законодавством України .

23 листопада 2016 року позивач звернувся з зверненням до Голови ліквідаційної комісії ГУ в Київській області, в якому просив надати довідку для перерахунку пенсії з розрахунком зарплати за період з 26.04.1986 року по 28.04.1986 року в хоні відчуження- м. Прип'ять. При розрахунку зарплати просив врахувати роз'яснення Міністерства праці та соцполітики України №03-3/1652.018.2 від 13.04.2001 року.

Листом від 09.12.2016 року №29/К-834 Головне управління МВС України в Київській області повідомило останнього, що довідки видаються відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 року №207-7 на підставі довідки про підтвердження факту участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і розрахункового листа, який є первинним документом нарахування грошового забезпечення за період роботи в зоні ЧАЕС. Розрахунок проводиться виходячи із середньоденної тарифної ставки та фактично відпрацьованих днів. Так, установлено, що оплата праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і першій зонах небезпеки, проводиться відповідно у чотирьох-, трьох і двократному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи, тобто без їх підвищення на 100%. Таким чином, довідка №119 від 14.05.2016 року видана Іванківським РВ правильна і підстав для видачі нової немає.

15 грудня 2016 року позивач повторно звернувся до Голови ліквідаційної комісії ГУ в Київській області з листом, в якому просив провести розрахунок заробітної плати за роботу в зоні відчуження ЧАЕС з 26.04.1986 року по 28.04.1986року.

Листом від 16.01.2017 року №29/К-928 Головне управління МВС України в Київській області повідомило останнього, що довідки видаються відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 року №207-7 на підставі довідки про підтвердження факту участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і розрахункового листа, який є первинним документом нарахування грошового забезпечення за період роботи в зоні ЧАЕС. Розрахунок проводиться виходячи із середньоденної тарифної ставки та фактично відпрацьованих днів у зоні. Таким чином довідка №119 від 14.05.2016 року видана Іванківським РВ правильна і підстав для видачі нової немає.

27 січня 2017 року позивач звернувся до Голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області з звереннням , в якому просив надати йому довідку про заробітну плату в зоні відчуження ЧАЕС з 26.04.1986 року по 28.04.1986року в ІІІ зоні небезпеки зони відчуження Чорнобильської атомної станції з урахуванням передбаченої подвійної виплати посадових окладів та окладів по спеціальним званням, у відповідь на яке отримав лист від 20.02.2017 року №29/К-67про відсутність підстав для видачі нової довідки.

Також, 27.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Подільського районного управління Пенсійного фонду України, в якій просив роз'яснити як проводиться перерахунок пенсії в разі зміни розміру заробітної плати та подачі нової довідки про заробіток в зон відчуження 1986-1987 роках.

Листом від 02.02.2017 року №217/13-167 Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України повідомило позивача, що розрахунок пенсії останньому проведено відповідно до Постанови КМУ від 23.11.2011 року №1210,якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Вважаючи протиправними дії відповідача 1 щодо відмови видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату за період виконання ним службових обов'язків в зоні відчуження з 26.04.1986 року по 28.04.1986 року з урахуванням: збереженої заробітної плати у розмірі 29, 34 карбованці; зарплати за роботу у ІІІ зоні небезпеки у розмірі 223,68 карбованців; грошової винагороди у розмірі 200 карбованців як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; кратної винагороди за переопромінення у розмірі 615 карбованців, одноразової винагороди у розмірі 500 карбованців як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; 10.50 карбованців добових та 8.55 карбованців компенсації за час відчуження, що разом становить 1587,07 карбованців, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Згідно ч. 4 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно з пунктом 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Тобто, відповідач має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС та запобігання забруднення навколишнього середовища» оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи, середньомісячна заробітна плата, провадилась у III, II, І зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року №665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» оплата праці працівників підприємств, організацій і установ, розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна проводитися з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 - у III, II, І зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Згідно з пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 р. №524-156 «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС» передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195, постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 підприємствам дозволено залучати працівників на роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, у вихідні і святкові дні з оплатою у подвійному розмірі.

На час виникнення спірних правовідносин нарахування основного грошового забезпечення позивача у 1986 році здійснювалося згідно з Положенням про грошове забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженим наказом МВС СРСР від 19 березня 1984 року №090, нормами якого не передбачалася оплати праці співробітникам міліції за несення служби в надурочний час, вихідні, святкові дні та преміювання.

На підставі розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року №1031-рс позивачу згідно розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 червня 1986 року №964, постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 оплата праці здійснювалась у відповідній кратності до зони перебування, що відображено в довідці виданої Іванківським РВ ГУ МВС України в Київській області від 14.05.2012 року №119.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що довідка від 14.05.2012 року №119 відображає фактичний розмір сплачених у 1986 році сум грошового забезпечення позивача під час несення служби в зоні відчуження при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а тому підстави для включення інших виплат відсутні.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про Підвищенні рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 01 січня 2012 року, проведено перерахунки пенсій особам, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986-1990 роках і які були визнані інвалідами.

Вищезазначеною постановою затверджено «Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно якого визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 та 27 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Крім того слід зазначити, що одноразова грошова допомога у зв'язку з отриманням гранично допустимої дози іонізуючого випромінювання при виконанні службових обов'язків по ліквідації ЧАЕС є одноразовою виплатою і не є заробітком, а тому не може включатися до довідки про розмір одержаної заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про Підвищенні рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, виходячи із заробітної плати одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків. Оскільки одноразова винагорода, добові та кошти на харчування не були виплачені в зазначений період та не відображені в первинних документах (особовому рахунку), то відсутні будь-які правові підстави для врахування довідки при перерахунку пенсії позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, оскільки виплати за нормативними актами, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, в 1986 році позивачу не нараховувалися та виплачувалися, тому не підлягають включенню в довідку для подальшого перерахунку пенсії.

Разом з тим, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази звернення до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо перерахунку, а тому відсутні порушення прав позивача відповідачем 2.

Таким чином, відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Підстав для визнання дій відповідачів протиправними у суду немає, а тому відсутні підстави для зобов'язання відповідачів вчиняти дії щодо проведення перерахунку заробітної плати та видачі довідки.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Г. Вєкуа