Справа № П/811/2021/17
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2018-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2018 року м. Кропивницький Справа № П/811/2021/17
Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження (письмового провадження) справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Вдала до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням змін, просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 13.09.2017 року:
Ухвалою судді від 24.11.2017 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 08.12.2017.
08.12.2017 задоволено клопотання представника відповідача, провадження у справі зупинене до 22.01.2018, оскільки представником позивача змінено позовні вимоги та зобов'язано відповідача подати до суду письмові пояснення з приводу змінених позовних вимог та детальний розрахунок грошового зобовязання та штрафних санкцій по оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням по періодам, в розрізі сум, назв контрагентів.
Представником відповідача виконано вимоги ухвали та подані витребувані документи.
Усною ухвалою суду 22.01.2018 провадження у справі у відповідності до ст.237 КАС України поновлено та подальший розгляд у відповідності до норм КАС України в редакції чинній з 15.12.2017, здійснюється за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 22.01.2018 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 14 лютого 2018 року та встановлено сторонам строк для виконання процесуальних дій.
14.02.2018 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 02.03.2018 та представнику позивача надано строк для подання додаткових доказів.
02.03.2018 сторони в судове засідання не зявилися, подавши клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження як у підготовчому засіданні так і під час розгляду справи по суті (т.12 а.с.131, 139, 140).
Ухвалою суду від 02.03.2018 закрито підготовче провадження у справі та вирішено подальший розгляд справи по суті, з урахуванням приписів ч.3 ст.194 КАС України, здійснювати в порядку письмового провадження.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ним сформовано податковий кредит на підставі належним чином оформлених податкових накладних, отриманих від ТОВ Полісся-2016, ТОВ Трейдінг-С, ТОВ Нафтопромтрейд та ТОВ Аргон-2015. Взаємовідносини із зазначеними контрагентами здійснювались згідно укладених між сторонами договорів, придбаний товар використовувався в господарській діяльності ТОВ Вдала з метою отримання прибутку. Господарські операції супроводжувались оформленням всіх необхідних первинних документів, які складені у відповідності до ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік". На час укладення позивачем правочинів з контрагентами, останні були належним чином зареєстровані та були платниками податку на додану вартість. Тому, позивач вважає, що ним, в повній мірі, дотримано вимог норм законодавчих актів при взаємовідносинах з вищезазначеними контрагентами та оподаткуванні господарських операцій з ними. Також позивачем подано відповідь на відзив та письмові пояснення (т.12 а.с.122-127, 205-210).
Відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву відповідно до змісту якого, позов ним не визнається у повному обсязі оскільки ТОВ Полісся-2016, ТОВ Трейдінг-С, ТОВ Нафтопромтрейд та ТОВ Аргон-2015, створені без наміру здійснення господарської діяльності та мають ознаки фіктивності, а господарські операції позивача з ними не носять реального характеру (а.с.83-88).
Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, пояснення, викладені у заявах по суті справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Товариство з обмеженою відповідальністю Вдала зареєстровано як юридична особа 16.07.2015 р. та перебуває на обліку як платник податків (т.1 а.с.90-94).
Посадовими особами ГУ ДФС у Кіровоградській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ Вдала з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з субєктами господарювання за період з 01.01.2016 по 10.03.2017, де висновками, зокрема, є порушення, на думку відповідача:
- п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток всього в сумі 6963767,00 грн., у тому числі за 2016 р. в сумі 5082352,00 грн., за І квартал 2017 р. в сумі 1881415,00 грн.;
- п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 6350379,00 грн. у тому числі: за квітень 2016 р. в сумі 852064,00 грн., за серпень 2016 р. в сумі 318991,00 грн., за вересень 2016 р. в сумі 789298,00 грн., за жовтень 2016 р. в сумі 586507,00 грн., за листопад 2016 р. в сумі 1340846 грн., за грудень 2016 р. в сумі 672272,00 грн., за січень 2017 р. в сумі 988301,00 грн., за лютий 2017 р. в сумі 515260,00 грн., за березень 2017 р. в сумі 286840,00 грн. (т.1 а.с.11-66).
На підставі висновків, викладених в акті перевірки податковим органом 13.09.2017 року прийнято податкові повідомлення-рішення:
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між позивачем та відповідачем, суд зазначає наступні фактичні обставини у справі.
Як вбачається з акту перевірки податковий орган дійшов висновку про завищення податкового кредиту за квітень 2016 р. в сумі 852064,00 грн., за серпень 2016 р. в сумі 318991,00 грн., за вересень 2016 р. в сумі 789298,00 грн., за жовтень 2016 р. в сумі 586507,00 грн., за листопад 2016 р. в сумі 1340846 грн., за грудень 2016 р. в сумі 672272,00 грн., за січень 2017 р. в сумі 988301,00 грн., за лютий 2017 р. в сумі 515260,00 грн., за березень 2017 р. в сумі 286840,00 грн. в частині взаємовідносин з ТОВ Полісся-2016, ТОВ Трейдінг-С, ТОВ Нафтопромтрейд та ТОВ Аргон-2015, які, на думку податкового органу, не носять реального характеру.
В ході розгляду справи встановлено, що позивачем до податкового кредиту в квітні, вересні-жовтні 2016 року віднесено суму ПДВ 1710577,00 грн., в тому числі квітень 2016 852064,00 грн., вересень 2016 355031,00 грн., жовтень 2016 503482,00 грн. за податковими накладними, виданими ТОВ Трейдін-С з придбання бензину, на підставі договорів №270404 від 18.04.2016 р. та №01/09/16 від 01.09.2016 р. (т.1 а.с.112-119, 148-168). Крім того, позивачу видані акцизні накладні (т.1 а.с.169-177). Даний товар позивачем оприбутковано відповідно до видаткових накладних (т.1 а.с.120, 122, 124, 126, 128, 130, 137, 140, 142, 144, 146, т.2 а.с.149 -150). Транспортування підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними (т.1 а.с.121, 123, 125, 127, 129, 131-136, 138-139, 141, 143, 145, 147).
Крім того, позивачем надано копії сертифікатів відповідності, паспортів якості продукції бензин неетильований (т.2 а.с.151-166), а також докази на підтвердження надання послуг по перевезенню бензину; договори, акти здачі-прийняття робіт, рахунки-фактури, податкові накладні, платіжні доручення) (т.12 а.с.142-204).
Відповідно п.п.14.1.179, 14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Згідно ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що для віднесення платником податку до податкового кредиту суми податку на додану вартість необхідно, в тому числі, підтвердити відповідними бухгалтерськими документами факти отримання товару та його оплати, а також наявність мети отримання товару, повязаної із подальшим використанням отриманих товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
У відповідності до ч.1 ст.3 Господарського кодексу під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Згідно п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Обов'язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг та отримання доходу. При цьому результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.
Відповідно до витягу з ЄДРПОУ одним із видів діяльності позивача є, зокрема, оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (т.1 а.с.90-94).
Судом встановлено, що ТОВ Вдала для здійснення господарської діяльності має у користуванні приміщення та основні засоби для зберігання придбаного товару, що підтверджується договорами оренди та актами приймання-передачі (т.2 а.с.12-29).
В ході розгляду справи встановлено, що придбаний у ТОВ Полісся-2016, ТОВ Трейдінг-С, ТОВ Нафтопромтрейд та ТОВ Аргон-2015 бензин позивач використовував у власній господарській діяльності, в обґрунтування чого до суду надано відповідні докази щодо реалізації придбаного товару (т.2 а.с.167-250, т.3 а.с.1-249, т.4 а.с.1-247, т.5 а.с.1-250, т.6 а.с.1-251, т.7 а.с.1-252, т.8 а.с.1-250, т.9 а.с.1-250, т.10 а.с.1-248, т.11 а.с.1-250, т.12 а.с.1-71, 142-204).
Крім того, суд зазначає, сам відповідач в акті перевірки зазначає, що фактично мало місце використання в господарській діяльності ТОВ "Вдала" товару, отриманого у ТОВ Полісся-2016, ТОВ Трейдінг-С, ТОВ Нафтопромтрейд та ТОВ Аргон-2015 (т.1 а.с.11-66
Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
При цьому в пункті 198.2 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що у Податковому кодексі України передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме - наявність у платника податку (покупця) належно оформленої, зареєстрованої та виданої податкової накладної.
Статтею 201 Податкового кодексу України встановлено порядок складання та вимоги до податкових накладних.
Відповідно п.201.8 ст.201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст.183 цього Кодексу.
Згідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач сформував податковий кредит на підставі належно оформлених податкових накладних, виданих йому контрагентами у перевіряємому періоді. При цьому ТОВ Полісся-2016, ТОВ Трейдінг-С, ТОВ Нафтопромтрейд та ТОВ Аргон-2015 на момент їх виписки були зареєстровані платниками податку на додану вартість, а тому, відповідно до вимог п.201.8 та п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України мали обовязок нараховувати податок на додану вартість та виписувати податкові накладні.
В ході розгляду справи встановлено, що фактичною підставою для зменшення позивачу задекларованого податкового кредиту став висновок ГУ ДФС у Кіровоградській області про неможливість реальних поставок товару з огляду на відсутність у ТОВ Полісся-2016, ТОВ Трейдінг-С, ТОВ Нафтопромтрейд та ТОВ Аргон-2015, трудових ресурсів, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, засобів для транспортування та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що, на думку податкового органу, свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності.
Суд вважає таку позицію безпідставною, оскільки спростовується матеріалами справи. До того ж, не встановлення на момент перевірки позивача наявності в контрагентів трудових ресурсів, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, засобів для транспортування та іншого майна не свідчить беззаперечно про відсутність реального характеру господарських операцій. Крім того, в акті перевірки перевіряючими зазначено, що згідно податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ), поданих контрагентами позивача, на підприємствах працювали працівники. Так, зокрема, на ТОВ ТОВ Полісся-2016 4 кв. 2016 5 працівників, 1 кв. 2017 - 6 працівників; ТОВ Нафтопромтрейд 4 кв. 2016 5 працівників, 1 кв. 2017 7 працівників.
Таким чином, з аналізу наведених вище норм законодавства та правовідносин позивача з ТОВ Полісся-2016, ТОВ Трейдінг-С, ТОВ Нафтопромтрейд та ТОВ Аргон-2015 вбачається, що позивачем було дотримано всіх обовязкових вимог закону, безпосередньо повязаних з формуванням податкового кредиту та виникненням податкового зобовязання, оскільки єдиною підставою для цього являється наявність у платника податку-покупця належно оформленої та зареєстрованої податкової накладної.
Суд також враховує те, що наявність вищевказаних законодавчо визначених обставин для формування податкового кредиту є обов'язковою, але, є не безумовною підставою для визнання правомірності такого формування за умови, якщо податковий орган доведе, що відомості у документах, на підставі яких вони сформовані, не відповідають дійсності, в тому числі, коли господарські операції з придбання товару (робіт, послуг) не мали реального характеру.
Статус позивача і його контрагентів (на час господарських взаємовідносин) як платників ПДВ не заперечувався сторонами.
Податковим органом не надано жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даним субєктом господарювання було лише одержання позивачем податкової вигоди.
До того ж, висновки акту перевірки про не підтвердження реальності господарських операцій у звязку з посиланням на аналіз податкової звітності ТОВ Полісся-2016, ТОВ Трейдінг-С, ТОВ Нафтопромтрейд та ТОВ Аргон-2015 та аналіз Єдиного реєстру податкових накладних по ланцюгу постачання є помилковими, тому що чинне законодавство не ставить право платника податків на формування податкових вигод у залежність від змісту податкової звітності його контрагентів та номенклатури придбаного/проданого товару третіми особами.
За правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України № 21-47а10 від 31.01.2011 року, чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими субєктами господарювання.
Щодо заниження позивачем податку на прибуток за 2016 рік в сумі 28235291,00 грн., за І квартал 2017 р. в сумі 10452305,00 грн., суд зазначає наступне.
Як вбачається з акту перевірки, податковий орган дійшов висновку, що ТОВ "Вдала" неправомірно визначено показники Звіту про фінансові результати, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування на загальну суму 38687596 грн., в частині взаємовідносин з ТОВ Полісся-2016, ТОВ Трейдінг-С, ТОВ Нафтопромтрейд та ТОВ Аргон-2015.
Дана позиція податкового органу ґрунтується на тих же фактах, що стали висновком про заниження податку на додану вартість, а саме безтоварність господарських операцій позивача з ТОВ Полісся-2016, ТОВ Трейдінг-С, ТОВ Нафтопромтрейд та ТОВ Аргон-2015, які на думку перевіряючих, проводили діяльність, спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням вигоди третім особам, в тому числі й ТОВ "Вдала".
З такими висновками суд також не погоджується та зазначає наступне.
Так, згідно з пунктами 44.1, 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік Доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
За приписами статті 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Таким чином, фінансовий результат до оподаткування визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.
Відповідно до п.137.1 ст.137 Податкового кодексу України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.
Як встановлено в ході розгляду справи та підтверджено наявними в справі матеріалами, господарські правовідносини між ТОВ "Вдала" та ТОВ Полісся-2016, ТОВ Трейдінг-С, ТОВ Нафтопромтрейд та ТОВ Аргон-2015 у перевіряємому періоді мали реальний характер, позивачем по бухгалтерському та податковому обліку було відображено придбання у вказаних контрагентів-постачальників товарів, які використано позивачем у власній господарській діяльності.
При цьому, для здійснення господарської діяльності у ТОВ "Вдала" наявні виробничі потужності, що не спростовано відповідачем, а дані суб'єкти господарювання, на момент вчинення господарських операцій були зареєстровані як юридичні особи.
Згідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
При цьому, за приписами частини другої статті 77 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного, здійснені позивачем документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору у сумі 249640,26 грн. (т.1 а.с.3, т.12 а.с.73) підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст.139, 243, 245, 246, 255, 257-258, 262, 293, 295, 297 КАС України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_1