Справа № 308/376/18
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/2174/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р.М., Улицького В.З.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою громадянина В'єтнаму ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2018 року (ухвалене головуючим - суддею Придачук О.А. о 12 год 07 хв у м. Ужгороді) у справі № 308/376/18 за адміністративним позовом військової часини 1493 Державної прикордонної служби країни до громадянина В'єтнаму ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 11.01.2018 громадянин Соціалістичної республіки В'єтнам ОСОБА_2) поза пунктами пропуску перетнув державний кордон в складі групи осіб з України в Словацьку Республіку в районі прикордонного знаку № 327, на ділянці відповідальності ВПС Паладь Комарівці», однак після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки і 12.01.2018, в пункті пропуску «Павлово» Чопського прикордонного загону, на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію осіб переданий на територію України у встановленому угодою рядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі. У відповідача відсутні будь які документи, що посвідчують особу, підтверджують законність його перебування на території раїни або дають право на виїзд за межі території України. У зв`язку з цим просять затримати відповідача з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2018 року адміністративний позов задоволено. Затримано громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач - ОСОБА_2) не має законних підстав для перебування на території України та існує ризик перешкоджання проведенню процедури його реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, оскільки в останнього відсутні документи, що дають право на виїзд з України.

Вказану постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконною, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що було порушено процедуру примусового видворення іноземця чи особи без громадянства, оскільки не було попередньо прийняте рішення про примусове повернення від якого б відповідач ухилявся. Крім цього зазначає, що суд приймаючи рішення про примусове видворення з межі України громадянина В'єтнаму не врахував Закону України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єнам про реадмісію громадян обох держав» від 03.09.2008, яким було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що відповідач поза пунктами пропуску перетнув державний кордон в складі групи осіб з України в Словацьку Республіку в районі прикордонного знаку № 327, на ділянці відповідальності ВПС Паладь Комарівці», однак після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки і 12.01.2018, в пункті пропуску «Павлово» Чопського прикордонного загону, на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію осіб переданий на територію України у встановленому угодою рядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі.

У відповідача відсутні будь які документи, що посвідчують особу, підтверджують законність його перебування на території раїни або дають право на виїзд за межі території України.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією протоколу про адміністративне затримання від 12.01.2018; протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 12.01.2018; даними акту приймання-передавання особи від 12.01.2018.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з'ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 7 ст. 6 КАС України встановлено, що іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист в адміністративних справах, що і громадяни України.

Згідно ч. 1 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Частиною 3 ст. 29 цього Закону визначено, що іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Колегія суддів зазначає, що Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав» від 03.09.2008 було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав, підписану 25.09.2007 в м. Нью-Йорку.

З огляду на це відповідач згідно вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не підлягає примусовому видворенню, оскільки між Україною і країною громадянської належності укладений договір про реадмісію.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обгрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, перешкоджатиме проведенню процедури реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, шо дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Як слідує з матеріалів справи, у відповідача відсутні будь - які документи, які б посвідчували його особу та документ, шо дає право на виїзд з України.

Згідно ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо затримання громадянина ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання, оскільки в останнього відсутній документ, шо дає право на виїзд з України.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина В'єтнаму ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2018 року у справі № 308/376/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Р. М. Гулид
В. З. Улицький