Справа № П/811/1736/17
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2018 року справа № П/811/1736/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2017 року у справі № П/811/1736/17 (прийнята в порядку письмового провадження 10.11.2017р., суддя Пасічник Ю.П.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом про:

- визнання протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (далі - відповідач) у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель фермерського господарства «Лада Центр» у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства на території Добровеликівської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області, викладену в листі від 05.10.2017р. за №І-18158/0-12915/0/6-17;

- зобов'язати відповідача надати позивачці дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель фермерського господарства «Лада Центр» у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства на території Добровеликівської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області розміром 4,29 га..

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області у наданні позивачці дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель фермерського господарства «Лада Центр» у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства на території Добровеликівської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області, викладену в листі від 05.10.2017р. за №І-18158/0-12915/0/6-17;

- зобов'язано відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 05.09.2017р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель фермерського господарства «Лада Центр» у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства на території Добровеликівської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області розміром 4,29 га..

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, позивачка просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд, здійснюючи захист прав позивачки, не вжив реальних заходів для фактичного захисту прав ОСОБА_1, адже при повторному розгляді заяви відповідач надає відповіді, які явно виходять за межі вимог законодавства.

Відповідач також подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, проте ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2018 року апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2017 року у справі № П/811/1736/17 повернуто скаржнику.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивачки не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи примірника статуту ФГ «Лада Центр» (а.с. 20-26), позивачка є членом вказаного фермерського господарства (п. 4.3. статуту).

Протоколом загальних зборів ФГ «Лада Центр» №3 від 09.08.2017р. прийнято рішення про розпаювання земельної ділянки розміром 66,1715 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка увійшла до складу статутного фонду господарства (а.с. 28).

05.09.2017р. позивачка звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення товарного с/г виробництва площею 4,29 га, у тому числі 4,29 га ріллі, як члену фермерського господарства у розмірі земельної частки (паю), за рахунок земель с/г призначення державної власності, що перебуває в оренді ФГ «Лада-Центр» загальною площею 66,1715 га, за кадастровим номером НОМЕР_1 на території Добровеликівської селищної ради (за межами населеного пункту) Добровеличківського району Кіровоградської області (а.с. 13).

Листом від 05.10.2017р. № І-18158/0-12915/0/6-17 позивачці було повідомлено про відсутність підстав для задоволення заяви у зв'язку з невідповідністю виду цільового призначення земельної ділянки у поданій заяві видам цільового призначення вказаним у ч. 6 ст. 118 ЗК України (а.с. 14).

Зміст вказаного листа відповідача свідчить, що відмовляючи в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, відповідач обмежився суто формальними підставами для відмови не вдаючись до суті та характеру правовідносин пов'язаних з можливістю членів фермерського хазяйства скористатись правом приватизації земель господарства.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач відмовив позивачу з непередбачених законом та не підтверджених документально підстав, разом з тим, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції іншого органу державної влади, тому належним способом захисту порушених прав позивачки буде зобов'язання відповідача повторно розглянути подану ОСОБА_1 заяву.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч. 1 ст.13 Закону України «Про фермерське господарство» члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про фермерське господарство» передбачає, що членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Відповідно до ч.1 ст.118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

З огляду на викладене, відповідач мав право відмовити позивачці у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність виключно з підстав викладених ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

У відповідності до вимог статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частини другої ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя, від так завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Відповідно до Рекомендацій № К(80)2 щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнятий Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року термін "дискреційне повноваження" означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Окрім того, Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 21 жовтня 2010 р. № П-278/10 "Про визнання протиправними дій при прийнятті Постанови Верховної Ради України в частині призначення чергових виборів голови міської ради" встановлено, що з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, дискреційними є повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з'ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Таким чином, належним способом захисту порушених прав позивачки є саме зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою з урахуванням висновків суду щодо необґрунтованості відмови, викладеної в листі від 05.10.2017р. № І-18158/0-12915/0/6-17.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачці у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, за яких судом визнані протиправними дії відповідача.

Доводи апеляційної скарги позивачки не спростовують висновків суду першої інстанції в оскарженій частині рішення, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2017 року у справі № П/811/1736/17 - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду в строк, передбачений ст.329 КАС України.

Головуючий суддя: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак