Справа № 826/17587/14
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

23.03.2018 Київ К/9901/16313/18 826/17587/14
Верховний суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Гончарової І.А.,

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Лекс-Сервіс», ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 08.11.2017 у справі №826/17587/14 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Лекс-Сервіс» до Національного банку України, третя особа - ОСОБА_6 про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови від 03 листопада 2014 року №699 в частині, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариством з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Лекс-Сервіс», ОСОБА_6, 14.12.2017 направлено до Верховного суду України заяву про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 08.11.2017 в зв'язку з тим, що висновки викладені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 08.11.2017 щодо застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» суперечать висновкам, викладеним у постанові пленуму Верховного Суду України №16 від 03 липня 2015 року «Про відмову у зверненні до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо конституційності пункту 5.3 статті 5 та пункту 6.5 статті 6 Закону України від 12 серпня 2014 року №1636-VIII «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України».

06.02.2018 року заява надійшла до Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду.

12.02.2018 ухвалою Верховного Суду повідомлено заявників про недоліки заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 08.11.2017, а саме її невідповідність вимогам статті 239Кодексу адміністративного судочинства України, зобов'язано позивачів навести обґрунтування вимог заяви з посиланням на постанову Верховного суду України в конкретній справі в якій містяться висновки щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а також надати копію такого судового рішення Верховного суду України.

07.03.2018 до Верховного Суду надійшла заява від позивачів про усунення недоліків заяви про перегляд судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 2392 Кодексу адміністративного судочинстваУкраїни суддя-доповідач протягом трьох днів здійснює перевірку відповідності заяви вимогам цього Кодексу. У разі встановлення, що заяву подано без додержання вимог статей 239 та 2391 цього Кодексу, заявник письмово повідомляється про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Заява подана з посиланням на частину 5 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України з підстав невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанову Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Проте, подана заява не відповідає зазначеним вимогам з наступних підстав.

Подібність правовідносин, про яке зазначається в пункті 5 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції та Верховного Суду України визначається обставинами кожної конкретної справи.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 15.02.2018 заявники направили до суду заяву про усунення недоліків, в якій зазначили, що прикладом неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах є постанова пленуму Верховного Суду України від 03.07.2015 №16. Разом з тим, заявники вважають, що наявність зазначеної постанови є достатньою підставою для перегляду оскаржуваного судового рішення.

Проте, доводи позивачі ґрунтуються на помилковому тлумаченні чинного законодавства, оскільки постанова пленуму Верховного Суду України не є судовим рішенням, в якому суд розглядає спір по суті з застосування до оскаржуваних правовідносин норми матеріального права та дає оцінку доказів при вирішенні спору.

За приписами пункту 1 частини 4 статті 2392 Кодексу адміністративного судочинства України заява повертається заявнику, якщо заяву подано без додержання вимог статей 239 та 2391 цього Кодексу і заявник не усунув її недоліки протягом установленого строку.

Враховуючи зазначене, оскільки позивачами не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 12.02.2018 та не усунуто недоліків заяви протягом установленого строку, ця заява підлягає поверненню заявникам.

Керуючись статтею 2392 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Повернути ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариству з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Лекс-Сервіс», ОСОБА_6 матеріали заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 08.11.2017 у справі №826/17587/14 разом з доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Гончарова