Справа № 821/1409/17
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/1409/17

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.
Повний текст рішення складений 13.11.2017 р.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Бойка А.В. та Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Гончарової О.О.,

представника апелянта/відповідача Шипілової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

19 вересня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви від 07.11.2017 року про збільшення розміру позовних вимог, просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.10.2016 року по 07.11.2017 року у розмірі 111 033,37 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року адміністративний позов ОСОБА_3 був задоволений частково. Стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Херсонській області () на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.10.2016 року по 07.11.2017 року у розмірі 108541 (сто вісім тисяч п'ятсот сорок одна) грн. 44 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Допущено до негайного виконання постанову суду в частині стягнення з Головного територіального управління юстиції у Херсонській області () на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 8903 (вісім тисяч дев'ятсот три) грн. 79 коп.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Головне територіальне управління юстиції у Херсонській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що обов'язок поновлення на посаді належить до компетенції Міністерства юстиції України, тому Головне територіальне управління юстиції у Херсонській області не має можливості виконати вимоги, зазначені в мотивувальній частині рішення суду. Крім того, ухвалюючи рішення судом першої інстанції не з'ясовано факт, чи працевлаштований позивач, що могло вплинути на розгляд спору.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не було предметом позову у справі №821/1757/16.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї представника апелянта/відповідача Шипілової Н.І., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у період з 30.06.2015 року по 28.10.2016 року ОСОБА_3 обіймав посаду заступника начальника управління Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Наказом Міністерства юстиції України від 28.10.2016 року №4999/к «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_3» ОСОБА_3 звільнено з із займаної посади.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 12.05.2017 року у справі №821/1757/16, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2017 року, наказ Міністерства юстиції України від 28.10.2016 року про звільнення ОСОБА_3 визнано протиправним та скасовано, поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника начальника управління Головного територіального управління юстиції у Херсонській області з 28.10.2016 року.

Задовольняючи частково адміністративний позов ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Так, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на час розгляду справи постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 12.05.2017 року у справі №821/1757/16 не виконана, ОСОБА_3 на посаді не поновлений.

Водночас, при ухваленні постанови від 12.05.2017 року у справі №821/1757/16 Херсонським окружним адміністративним судом питання про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу не вирішувалось та вказані кошти до теперішнього часу ОСОБА_3 відповідачем не сплачено.

Між тим, відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, Міністерства юстиції України не виконало свого обов'язку щодо поновлення на позивача на посаді, а Управління ГТУЮ у Херсонській області - щодо виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яким відповідач обтяжений у силу ст. 235 КЗпП України.

Відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже, положення статті 236 КЗпП України передбачає, що у разі несвоєчасного виконання роботодавцем рішення суду про поновлення працівника на роботі, такий працівник має право на виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, що утворилася через затримку виконання судового рішення про його поновлення на роботі.

При цьому апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що законодавець не пов'язує право на виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, що утворилася через затримку виконання судового рішення, з фактом поновлення працівника на роботі, а тому відхиляє доводи апелянта/відповідача про відсутність підстав для стягнення суми середнього заробітку за час затримки до моменту виконання Міністерством юстиції України постанови від 12.05.2017 року у справі №821/1757/1 про поновлення позивача на посаді.

Обчислення середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 (далі - Порядок №100), за пунктом 2 якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язані відповідні виплати.

Оскільки ОСОБА_3 звільнений зі служби у жовтні 2016 року, то сума виплат обчислюється за два попередні календарні місяці до звільнення - серпень, вересень 2016 року.

Пунктом 8 Порядку №100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 24.12.1999 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Згідно довідки від 27.06.2017 року №12.1-26/5058, виданої ГТУЮ, сума заробітної плати позивача за два повні місяці роботи, що передували звільненню, складає 18713,49 грн., а саме: за серпень 2016 року - 10084,98 грн. (22 робочі дні), за вересень 2016 року - 8628,51 грн. (22 робочі дні). Як слідує зі змісту довідки, відповідачем сторновано заробітну плату за вересень 2017 року у зв'язку з тимчасовою непрацездатність позивача, зокрема, за 4 робочі дні відраховано суму лікарняних виплат у розмірі 1753,91 грн. Отже, сума виплат за серпень та вересень становить 16959,58 грн. (10084,98 + 8628,51) - 1753,91), відпрацьовані робочі дні 40 (22+22)-4). Відповідно середньоденний заробіток позивача становить 423,99 грн. (16959,58 грн.: 40 робочих днів).

Згідно зі ст. 241-1 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обов'язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.

Згідно абзацу 2 пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 днем звільнення вважається останній день роботи.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 звільнено 28.10.2016 року, то цей день є останнім днем роботи позивача, за який проведено розрахунок при звільненні. Відтак, розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд здійснює з наступного за днем звільнення дня, тобто з 29.10.2016 року.

Починаючи з 29.10.2016 року по 07.11.2017 року включно, вимушений прогул складає 256 робочих днів.

Отже, сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу позивача складає 108541,44 грн. (423,99 грн. х 256 днів).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, постанова в частині стягнення з Головного територіального управління юстиції у Херсонській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 8903,79 грн. підлягає негайному виконанню.

Також, колегія суддів відхиляє аргумент апеляційної скарги стосовно того, що ухвалюючи рішення судом першої інстанції не з'ясовано факт, чи працевлаштований позивач, що могло вплинути на розгляд спору, адже ним разом з відзивом на апеляційну скаргу до апеляційного суду надано копію трудової книжки, з якої вбачається, що позивач після звільнення з Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ніде не працевлаштований та на обліку в центрі занятості не перебуває.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував.

У зв'язку з цим, за результатом апеляційного розгляду даної справи колегія суддів дійшла висновку, що бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та вчинена без врахування усіх фактичних обставин, з порушенням прав позивача.

Враховуючи усе вище викладене, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, який дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_3

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, підсумовуючи наведене, дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відтак, апеляційна скарга Головного територіального управління юстиції у Херсонській області задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 березня 2018 року.

Суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя А.В.Бойко

Суддя Ю.В.Осіпов