Справа № 560/1595/17
Суддя: Сидоренко З.С.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №560/1595/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2018 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Катюха К.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 комітету Дубровицької міської ради про визнання незаконним рішення Дубровицької міської ради та про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 комітету Дубровицької міської ради та просить:

- визнати незаконним рішення виконавчого комітету Дубровицької міської ради Рівненської області від 21 вересня 2017 року №09-805 про відмову йому в приватизації квартири №1, яка знаходиться в будинку №45, загальною площею 41,3 кв.м., а житловою площею 27,8 кв.м., що розташований по вул.Володимирській в м.Дубровиця Рівненської області, яке прийняте не у відповідності до вимог Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

- зобов'язати виконавчий комітет Дубровицької міської ради Рівненської області надати дозвіл йому на приватизацію квартири №1, яка знаходиться в будинку №45, загальною площею 41,3 кв.м., а житловою площею 27,8 кв.м., що розташований по вул.Володимирській в м.Дубровиця Рівненської області, відповідно до вимог Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" без ордера на дане житлове приміщення.

Свої вимоги мотивує тим, що в 1970 році його батько ОСОБА_5 працював механіком на Дубровицькому льонозаводі. В тому ж році на свою сім'ю він отримав квартиру №1, яка знаходиться в будинку №45 по вул. Володимирській в м. Дубровиця, який був її наймачем. В даній квартирі він зареєстрований від дня свого народження, тобто з 1970 року, в якій проживає і по даний час, є її наймачем та несе всі витрати по утриманню квартири. 27 серпня 2017 року його батько ОСОБА_5 помер. 19 вересня 2017 року, він звернувся із заявою до виконавчого комітету Дубровицької міської ради, як органу приватизації щодо передачі йому у приватну власність названої квартири і надав довідку про склад сім'ї, про склад площі квартири, а також довідку ТВБВ №10017/0133 філії Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" про те, що ним житлові чеки для приватизації державного житлового фонду не використовувалися. 21 вересня 2017 року відповідач повідомив його листом про відмову в прийнятті рішення про передачу йому у власність зазначеної квартири посилаючись на те, що в порушення п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян, ним не було надана копія ордеру на квартиру. Крім того, відповідач зазначив, що в даному житловому приміщенні він проживає з 19 грудня 2003 року, в списках громадян, які перебувають на обліку як особи, що потребують поліпшення житлових умов при виконавчому комітеті міської ради не перебував, ордер на вселення в дане житлове приміщення на нього не видавався, а тому виконавчий комітет не може видати розпорядження про приватизацію. Вважає, що рішення відповідача не містить правомірності його дій та обґрунтування свого рішення про відмову в прийнятті рішення про передачу йому у власність квартири. Крім того, даним рішення грубо порушено його конституційні права та інтереси, а саме рішення є протиправним та прийняте з порушенням Закону України "Про приватизацію. державного житлового фонду", чим порушено його права на приватизацію жилого приміщення. Факт того, що він на законних підставах проживає у даній квартирі підтверджується даними про його реєстрацію в ній протягом тривалого часу. Однак, через давність років та перемін, що відбулися в країні, отримати копію ордеру на вказану квартиру на даний час не є можливим, оскільки не існує тієї організації, в якій він зберігався. З цих причин ордер у нього відсутній, тому не може його надати відповідачу, як органу приватизації з незалежних від нього причин. Відсутність вказаного ордеру не може бути підставою для відмови йому в реалізації його законного права на приватизацію житла.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі та просили суд його задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Зазначила, що не заперечує відносно надання позивачу дозволу на приватизацію квартири АДРЕСА_1, однак заперечувала щодо визнання незаконним рішення виконавчого комітету Дубровицької міської ради від 21.09.2017 року посилаючись на те, що за відсутності ордеру чинне законодавство не дозволяє прийняти рішення щодо приватизації житла.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

У судовому засіданні встановлено, що батьку позивача ОСОБА_5 у 1970 році за місцем його роботи на Дубровицькому льонозаводі, видано квартиру АДРЕСА_1.

Однак, на даний час ордер на вказану вище квартиру відсутній, що підтверджується матеріалами справи.

У зв'язку із зазначеним та зважаючи на те, що батько позивача 27 серпня 2017 року помер, позивач не має можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири.

Відповідно до положень статті 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Згідно частин 2, 3, 10 статті 8 вищевказаного Закону, передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до пункту 18 "Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово- комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396, зареєстрованому у Міністерстві юстиції України від 29 січня 2010 року за №109/17404, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію, довідка про склад сім'ї, копія ордеру, документ, що підтверджує про невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 19 вересня 2017 року звертався до відповідача із заявою про передачу у приватну власність квартири, в якій він проживає (а.с.25), але отримав письмову відповідь від 21 вересня 2017 року №09-805 про те, що наявність ордера є однією з обов'язкових умов приватизації, а оскільки серед документів, поданих ним, ордеру немає, то задовольнити прохання про приватизацію квартири виконавчий комітет не може, а для вирішення питання він має право звернутись до суду.

До вказаної заяви позивачем дійсно були додані перераховані вище документи, копії яких наявні у матеріалах справи, крім ордеру про надання жилої площі, у зв'язку з його відсутністю.

Відповідно до пункту 11 статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд погоджується з позивачем щодо того, що квартира, в якій позивач проживає, за адресою м.Дубровиця вул.Володимирська,45/1 Рівненської області, не відноситься до житла, що не підлягає приватизації, а також враховуючи неможливість надання позивачем органу приватизації ордера з причин, які зазначені вище, то відмова відповідача у прийнятті рішення про передачу позивачу у власність даної квартири є незаконним, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.19, 22, 64 Конституції України, ст.ст.2,8 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду", ст.ст.5, 9, 243, 246, 293, 295, 297 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати незаконним рішення виконавчого комітету Дубровицької міської ради Рівненської області від 21 вересня 2017 року №09-805 про відмову ОСОБА_1 в приватизації квартири №1, яка знаходиться в будинку №45, загальною площею 41,3 кв.м., а житловою площею 27,8 кв.м., що розташований по вул.Володимирській в м.Дубровиця Рівненської області, яке прийняте не у відповідності до вимог Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

Зобов'язати виконавчий комітет Дубровицької міської ради Рівненської області надати дозвіл ОСОБА_1 на приватизацію квартири №1, яка знаходиться в будинку №45, загальною площею 41,3 кв.м., а житловою площею 27,8 кв.м., що розташований по вул.Володимирській в м.Дубровиця Рівненської області, відповідно до вимог Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" без ордера на дане житлове приміщення.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п. 15 п. 1 Розділу VІІ Перехідних Положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення суду складено 26 березня 2018 року.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду ОСОБА_6