Справа № 158/2578/16-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

27 березня 2018 року

Київ

справа №158/2578/16-а

адміністративне провадження №К/9901/3628/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення в частині та зобов`язання вчинити дії за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Волинського окружного адміністративного суду у складі колегії суддів: Плахтій Н.Б., Дмитрука В.В., Мачульського В.В. від 17 березня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Ніколіна В.В., Гінди О.М., Качмара В.Я. від 14 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Волинський обласний військовий комісаріат, про визнання протиправним та скасування рішення в частині та зобов`язання вчинити дії, просили: визнати протиправним та скасувати пункт 161 рішення Міністерства оборони України від 08 серпня 2016 року, яке оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань від 05 серпня 2016 року № 60, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги батьку та матері померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_3 , зобов`язати відповідача призначити та виплатити вказану допомогу у розмірі 344500,00 грн кожному відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі Порядок № 975).

Позовна заява мотивована тим, що рішення Міністерство оборони України від 08 серпня 2016 року, яке оформлене протоколом засідання комісії від 05 серпня 2016 року № 60, є протиправним, оскільки відсутні будь-які дані та документальне підтвердження щодо вчинення ОСОБА_3 дій у стані алкогольного сп`яніння, які б спричинили його смерть.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 17 березня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17 березня 2017 року скасовано, прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано пункт 161 рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 05 серпня 2016 року № 60; зобов`язано Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу відповідно до Порядку № 975, у задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що загибель, сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_3 , пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби та не є наслідком дій, які містять ознаки адміністративного правопорушення, скоєного у стані алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і неправильне застосування норм процесуального права, Міністерство оборони України звернулось із касаційною скаргою до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, в якій просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17 березня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що оскільки нещасний випадок, який привів до загибелі військовослужбовця, стався внаслідок виконання ним обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння, то підстави для призначення грошової допомоги відсутні. Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Волинського окружного адміністративного суду від 17 березня 2017 року та постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року відповідають не повністю, а вимоги касаційної скарги є частково обґрунтованими з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 26 листопада 2013 року ОСОБА_3 був призваний Луцьким ОМВК для проходження військової служби за контрактом.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 05 лютого 2016 року Серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Старичі Яворівського району Львівської області.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 05 лютого 2016 року № 21/2016 причину його смерті не встановлено. Свідоцтвом про смерть від 18 березня 2016 року № 21/2016, виданим замість попереднього, та довідкою про причину смерті від 18 березня 2016 року № 21/2016, виданою КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи», встановлено, що причиною смерті ОСОБА_3 стало «гостре отруєння етиловим алкоголем, на території військової частини, внаслідок випадків ушкодження з невизначеним наміром».

Актом спеціального розслідування встановлено, що смерть ОСОБА_3 пов`язана з проходженням військової служби, та підтверджено, що факт смерті пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби. Витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 15 липня 2016 року № 3096 вказує, що смерть військовослужбовця настала через гостре отруєння етиловим алкоголем, а причина смерті - одержана в результаті нещасного випадку, відтак, пов`язана із проходженням військової служби

Статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011-XII), визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Дія цього Закону поширюється на членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти (пункт 2 частини першої статті 3 Закону № 2011-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно до пункту 1 статті другої статті 16 Закону № 2 011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається Порядком № 975.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Підпунктом 1 пункту 4 Порядку № 975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Пунктом 1 статті 16-4 Закону № 2011 передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Аналогічні положення містить пункт 19 Порядку № 975.

Лікарським свідоцтвом про смерть від 18 березня 2016 року № 21/2016 року визначено, що причиною смерті ОСОБА_3 є отруєння алкоголем.

Частиною першою статті 172-20 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Судами першої та апеляційної інстанцій, не надана належна оцінка тому факту, що причиною смерті сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_3 стало алкогольне отруєння.

До повноважень Верховного Суду, при розгляді справи в касаційному порядку, не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

Разом з тим, неповне з`ясування обставин у справі, недослідження всіх наявних в справі доказів, ненадання їм належної правової оцінки є ознакою порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та недотримання в процесі винесення рішень норм процесуального права, що є підставою для їх скасування та направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

З огляду на це, колегія суддів дійшла висновку, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, неповно дослідивши наявні у справі докази та не надавши правової оцінки обставинам справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.

За таких обставин колегія суддів дійшла до висновку про необхідність скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції з направленням їх на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17 березня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк
Судді: М.І. Гриців
Н.В. Коваленко