Справа № 185/8289/17
Суддя: Палюх Т. Д.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/8289/17
Провадження № 2-а/185/85/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2018 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області Палюх Т.Д., за участю секретаря судового засідання Чернишової К.Д., розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в якій проситьвизнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради щодо непризначення родині ОСОБА_2 в особі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2) щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяви ОСОБА_2 від 07 липня 2017 року; зобов'язати Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради здійснити призначення, нарахування та виплату родині ОСОБА_2 щомісячної адресної допомоги відповідно до абзацу 1 п. 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 р. «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» як працюючим особам на підставі заяви ОСОБА_2 від 7 липня 2017 року.

Сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача наполягав на задоволенні позову, представник відповідача заперечував проти його задоволення.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

29 липня 2015 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її чоловік, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, взяті на облік до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, зареєструвавши місце свого перебування за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідками № від 29 липня 2015 року, та № від 29 липня 2015 року(а.с.14, 15).

Сторонами не заперечувалося, що з 11 листопада 2014 року родина позивача перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Павлоградської районної державної адміністрації т.я. мешкали у с. В'язівок Павлоградського району та отримувала щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Рішенням Управління соціального захисту населення Павлоградської районної державної адміністрації від 11 листопада 2014 року позивачу була призначена вказана державна грошова допомога на період з 11 листопада 2014 року по 10 січня 2015 року у розмірі 884 грн, у розрахунку по 442 грн на кожного, як на працездатних осіб, які не працюють, та з 11 січня 2015 року по 10 березня 2015 року у розмірі 442 грн. у розрахунку по 221 грн на кожного, як на працездатних осіб, які не працевлаштувалися протягом 2-х місяців з моменту первинного призначення допомоги (а.с.31).

Виплата вказаної допомоги позивачу припинена з 11 березня 2015 року у зв'язку із зняттям з обліку особи, яка переміщується, про що 25 серпня 2015 року було прийнято відповідне рішення(а.с.32).

З 03 лютого 2015 року позивач офіційно працевлаштована за трудовим договором вихователем в Комунальному закладі освіти «Павлоградський навчально-реабілітаційний центр «ДОР», в якому працює по теперішній час(а.с. 16-18, 27)

З 23 березня 2015 року ОСОБА_3 офіційно працевлаштований у Приватному акціонерному товаристві «ДТЕК Павлоградвугілля» у Виробничому структурному підрозділі «Шахтоуправління Тернівське» прохідником дільниці підготовчих робіт № 2 бригади № 5, де продовжує працювати по теперішній час(а.с. 19-26, 28)

28 вересня 2015 року листом за вих. № 2916/08 Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради повідомило позивача про те, що на підставі положень абзацу 8 п. 3 Постанови КМУ № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» родині позивача неможливо призначити вказаний вид державної грошової допомоги(а.с. 35).

На звернення позивача від 07.07.2017 Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради повідомило листом від 19 липня 2017 року за вих. № 31/08 про те, що у зв'язку з тим, що виплати адресної допомоги родині позивача були припинені на підставі п.7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, то відповідно до положень абзацу 8 п. 3 цього Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 505, більше родина позивача не має право на призначення вказаного виду допомоги.

Відповідно до положень ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Одним з видів такого соціального захисту є впроваджена державою щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам.

Згідно ст.64 Конституції, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, виключно законами України встановлюються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства, виховання, освіти, культури і охорони здоров'я, екологічної безпеки.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

У відповідності до ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Але, своїми діями відповідач порушив зазначену норму.

Згідно ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право на створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначає Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затверджений Постановою КМУ № 505 (далі - Порядок № 505).

Мета такого виду соціальної виплати полягає у тому, щоби надати грошову допомогу переселенцям, які не мають житла для компенсації витрат по його найму (оренді) та витрат на житлово-комунальні послуги.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Призначення та виплату грошової допомоги здійснюють органи: соціального захисту населення за фактичним місцем проживання (перебування) за заявою уповноваженого представника сім'ї.

Абзацами 1, 3, 4 пункту 3 Порядку № 505 визначено, що грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах, зокрема, для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї).

Якщо в складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім'ї або інформацією компетентного органу.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. 7 липня 2017 року позивач таку заяву подала, повідомивши про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, оскільки позивач та її чоловік були працевлаштовані.

Абзацом 10 п. 3 Порядку № 505 (в редакції чинній на час розгляду справи) передбачено, що особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Відповідно до абзаців 1,2 пункту 7 Порядку № 505(в редакції чинній на час розгляду справи), якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку, які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов'язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

Аналіз вищезазначених норм свідчить, що грошова допомога у разі її припинення відповідно до пункту 7 цього Порядку не призначається лише на наступний строк, тобто чергові шість місяців.

Положення Порядку № 505 не містять норми, яка б у подібних правовідносинах назавжди позбавляла права особу працездатного віку, яка працевлаштувалась та як і раніше має статус внутрішньо переміщеної особи на отримання грошової допомоги.

Слід звернути увагу на те, що Постановою Кабінету Міністрів України № 505 не встановлено жодного обмеження особи звернутись з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, а навпаки відповідно до абз. 6 п. 12 Постанови №505 визначено, що виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

За приписами статті 6 КАС України, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивачу відповідач відмовив протиправно, оскільки рішенням Управління соціального захисту населення Павлоградської районної державної адміністрації від 25.08.2015 позивачу припинено виплату у зв'язку із зняттям з обліку особи, яка переміщується, а не за п. 7 Постанови КМУ №505 як мотивував свою відмову відповідач. Крім того, вказаний порядок не містить обмежень та виключного переліку підстав для пожиттєвого позбавлення особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, а тому суд доходить висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у сумі 640,00 грн, тому він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 6, 72-77, 242, 246 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради, , місцезнаходження: вул. Центральна, 47, м. Павлоград, Дніпропетровська область, щодо непризначення родині ОСОБА_2 в особі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2), що мешкають: АДРЕСА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяви ОСОБА_2 від 07 липня 2017 року.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради, , місцезнаходження: вул. Центральна, 47, м. Павлоград, Дніпропетровська область, здійснити призначення, нарахування та виплату родині ОСОБА_2 в особі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2), що мешкають: АДРЕСА_1 щомісячної адресної допомоги відповідно до п. 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 р. «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» як працюючим особам на підставі заяви ОСОБА_2 від 07 липня 2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради, , місцезнаходження: вул. Центральна, 47, м. Павлоград, Дніпропетровська область, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), що мешкає: АДРЕСА_1 судові витрати на сплату судового збору у сумі 640,00 грн (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. Д. Палюх