Справа № 819/719/17
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 березня 2018 року

Київ

справа №819/719/17

адміністративне провадження №К/9901/2420/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т. Г.,

суддів: Білоуса О. В., Желтобрюх І. Л.,

розглянувши в письмовому провадженні в касаційній інстанції адміністративну справу № 819/719/17

за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення з публічної служби, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду (прийняту в складі головуючого судді - Білоус І. О.) від 6 червня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду (прийняту в складі колегії суддів: головуючого - Заверухи О. Б., суддів: Гінди О. М., Ніколіна В. В.) від 19 вересня 2017 року, у с т а н о в и в :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, в якому просив:

1.1. визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області № 987 від 10 жовтня 2012 року «Про порушення законності та службової дисципліни, допущені майором міліції ОСОБА_1 та покарання винних» щодо звільнення з органів внутрішніх справ оперуповноваженого в ОВС відділу по боротьбі з легалізацією доходів ОЗГ УБОЗ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_1;

1.2. визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області № 248 о/с від 2 листопада 2012 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ оперуповноваженого в ОВС відділу по боротьбі з легалізацією доходів ОЗГ УБОЗ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_1;

1.3. поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого в ОВС відділу по боротьбі з легалізацією доходів ОЗГ УБОЗ УМВС України в Тернопільській області з 6 листопада 2012 року;

1.4. стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

2. В обґрунтування позову позивач посилається на відсутність у матеріалах архівної особової справи ОСОБА_1 рапорту, висновку про звільнення, дисциплінарного наказу УМВС України в Тернопільській області № 987 від 10 жовтня 2012 року, які були підставою для його звільнення. Окрім цього вказує, що звільнення відбулось незаконно, у період тимчасової непрацездатності, чим порушено приписи статті 40 КЗпП України.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. Тернопільський окружний адміністративний суд ухвалою від 6 червня 2017 року позовну заяву залишив без розгляду.

4. Залишаючи позов без розгляду на підставі статей 99, 100 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що це позов поданий поза межами строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом, доказів поважності пропуску строку звернення до суду позивач не надав.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 19 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 6 червня 2017 року - без змін.

6. Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки, викладені в ухвалі суду першої інстанції відповідають обставинам справи. Судом першої інстанції не порушені та правильно застосовані норми процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та заперечення

7. У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, яку 26 грудня 2018 року передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

8. У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, позивач просить скасувати ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 6 червня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року, а справу направити для продовження розгляду до Тернопільського окружного адміністративного суду.

9. У відзиві на касаційну скаргу представник відповідача за довіреністю - Сліворський О. Ю. просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів - без змін.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (позивач у справі)

10. Скаржник стверджує, що причини пропуску строку звернення до адміністративного суду були поважними, оскільки стосовно нього тривало кримінальне провадження № 0000143, однак суди цього не врахували. Водночас вказав, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично, і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звернути увагу на обставини справи.

Б. Доводи особи, яка подала відзив на скаргу (відповідач у справі)

11. У відзиві на касаційну скаргу, відповідач зазначив, що судами правильно застосовано норми процесуального права, оскільки позивачу було відомо про оскаржувані накази, що підтверджується поданим позовом про визнання протиправними та скасування цих же наказів у 2015 році. При цьому відповідач, посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини, вказав, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. 25 вересня 2012 року стосовно ОСОБА_1 прокуратурою Тернопільської області порушено кримінальну справу № 1681441 за частиною третьою статті 364 та частиною другою статті 190 Кримінального кодексу України. 12 жовтня 2012 року йому пред'явлено обвинувачення.

13. За наслідками досудового розслідування 28 грудня 2016 року кримінальне провадження № 0000143 стосовно ОСОБА_1 закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, у зв'язку з встановленням відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення.

14. Наказом УМВС України в Тернопільській області від 10 жовтня 2012 року № 987 «Про порушення законності та службової дисципліни, допущені майором міліції ОСОБА_1 та покарання винних» позивача звільнено з органів внутрішніх справ оперуповноваженого в ОВС відділу по боротьбі з легалізацією доходів ОЗГ УБОЗ УМВС України в Тернопільській області.

15. 2 листопада 2012 року видано наказ УМВС № 248 о/с про звільнення позивача з органів внутрішніх справ. З преамбули цього наказу слідує, що правовою підставою звільнення позивача зазначено п. 64 " Є" "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114.

16. Тернопільський окружний адміністративний суд ухвалою від 15 квітня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування наказів № 987 від 10 жовтня 2012 року та № 248 о/с від 2 листопада 2012 року залишив без розгляду на підставі статті 155 КАС України, у зв'язку з поданням клопотання про відкликання позовних вимог.

17. Не погоджуючись з наказами відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

18. Закон України від 23 лютого 2006 року, №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

18.1. Стаття 17. Застосування судами Конвенції та практики Суду

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

19. Справа "Каменівська проти України".

19.1. Ухвала Європейського суду з прав людини від 30 серпня 2006 року, (Заява № 18941/04).

20. Кодекс адміністративного судочинства України від 6 липня 2005 року, № 2747-IV (ред. з 06.07.2005 до 15.12.2017).

20.1. Стаття 99. Строк звернення до адміністративного суду

Адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень щодо справ, зазначених у пункті 5 частини першої статті 183 2 цього Кодексу, встановлюється 15-денний строк, який обчислюється з дня виявлення суб'єктом владних повноважень підстав для звернення до адміністративного суду. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

20.2. Стаття 100. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

20.3. Стаття 107. Відкриття провадження в адміністративній справі

Суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

21. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

22. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

Щодо доводів касаційної скарги

23. Аналіз положень статей 99, 100 КАС України дає підстави вважати, що суд має можливість самостійно, на свій розсуд, застосувати наслідки пропуску строку звернення до суду. При цьому законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об'єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

24. Оскільки позивач звернувся до суду про визнання протиправними та скасування наказів Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області № 987 від 10 жовтня 2012 року та № 248 о/с від 2 листопада 2012 року лише у травні 2017 року, тоді як про порушене право він дізнався у 2015 році, що підтверджується ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року про залишення позову без розгляду, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що позивач звернувся до адміністративного суду з пропуском установленого законом строку.

25. Посилання скаржника на закінчення кримінального провадження № 0000143 як на підставу поважності пропуску строку звернення до суду, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки цей юридичний факт не обмежує особу у поданні позову до адміністративного суду.

26. При цьому колегія суддів враховує практику ЄСПЛ, що викладена в ухвалі від 30 серпня 2006 року по справы "Каменівська проти України" Заява № 18941/04, у якій Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. v. France, рішення від 29 липня 1998 року, п. 37).

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

27. Враховуючи наведене, Суд не встановив порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі, якими доводи скаржника відхилено.

28. Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходив з того, що всі доводи позивача були перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанції, їм було надано належну правову оцінку. Жодних підстав для скасування рішень судів в касаційній скарзі не зазначено.

29. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

30. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

31. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

32. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 6 червня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.Г.Стрелець

Судді О.В.Білоус

І.Л.Желтобрюх