Справа № 806/1030/18
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року м. Житомир справа № 806/1030/18

категорія 2.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати повну інформацію на скаргу від 05.01.2018 року,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в частині ненадання повної та достовірної інформації на скаргу від 05.01.2018.

- зобов"язати Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України надати повну та достовірну інформацію на скаргу від 05.01.2018.

В обґрунтування позову зазначає, що 05.01.2018 звернувся до відповідача зі скаргою на неправомірні дії та бездіяльність підлеглих посадових осіб і ознак злочинних дій державного службовця Регіонального сервісного центру в Житомирській області МВС України ОСОБА_2, однак відповідач не надає повну та достовірну інформацію на його скаргу, чим допускає протиправну бездіяльність. Тому, звернувся до суду для захисту свої прав.

Ухвалою від 01.03.2018 відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

26.03.2018 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. В обґрунтування заперечень зазначив, що звернення позивача було розглянуто у межах компетенції по суті порушених питань, за результатами чого уповноваженим на те органом було надано відповідь. Зокрема, оскільки викладені у скарзі доводи на думку скаржника містять ознаки кримінального правопорушення, тому таку скаргу було направлено для розгляду за належністю до Національної поліції України, про що позивача було повідомлено.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження у відповідності до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

05.01.2018 позивач направив на адресу відповідача скаргу, яка отримана останнім 09.01.2018. В скарзі позивач повідомив, що державний службовець Регіонального сервісного центру Житомирської області спеціаліст сектору інформаційної безпеки та довідкового забезпечення ОСОБА_2, підробляючи інформатором ГУ НП в Житомирській області та Головою ОСББ "Теплий стан" розповсюджує персональні дані громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та в подальшому за підтримки (співучасті) своїх керівників погрожує фізичною розправою громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_3

У зв"язку з цим, просить: 1) Провести перевірку відносно неправомірних дій та бездіяльності посадових осіб Регіонального сервісного центру Житомирської області та ознак злочинних дій державного службовця Регіонального сервісного центру Житомирської області спеціаліста сектору інформаційної безпеки та довідкового забезпечення ОСОБА_2, 2) З"ясувати ознаки злочину щодо вчинення кримінальних порушень за ст.ст.163,185 КК України спеціалістом сектору інформаційної безпеки та довідкового забезпечення ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0000076.

Вважаючи, що відповідач не надає йому повну та достовірну інформацію на скаргу, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.40 Конституції України держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 1 Закону України "Про інформацію" передбачено, що інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" роз'яснено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Даною статтею також надано тлумачення зазначених термінів.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що Закон України "Про звернення громадян" передбачає різні форми звернень: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги, які містять різні за змістом вимоги, прохання чи пропозиції (щодо реалізації соціально-економічних, політичних, особистих прав та інтересів громадянина, фактів їх порушення тощо), а також окремий порядок розгляду кожного із виду звернення.

Право вибору форми звернення належить особі. У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Так як автор звернення повідомляє адресату певну інформацію і базуючись на цьому просить вчинити певні дії (такі дії можуть бути дуже різні: притягнення винуватих до відповідальності за результатами розгляду звернення у вигляді скарги; надання громадянину певного статусу за результатами розгляду його заяви; оптимізація роботи адресата звернення за наслідками розгляду пропозиції громадянина).

У контексті наведеного суд відмічає, що скарга позивача розглядається у відповідності до положень Закону України "Про звернення громадян".

Відповідно ч. 6 ст. 5 Закону України "Про звернення громадян", письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення).

Відповідно ч. 1 ст. 14 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Як вже зазначалося, 05.01.2018 позивач направив на адресу відповідача скаргу, у якій просив: 1) Провести перевірку відносно неправомірних дій та бездіяльності посадових осіб Регіонального сервісного центру Житомирської області та ознак злочинних дій державного службовця Регіонального сервісного центру Житомирської області спеціаліста сектору інформаційної безпеки та довідкового забезпечення ОСОБА_2, 2) З"ясувати ознаки злочину щодо вчинення кримінальних порушень за ст.ст.163,185 КК України спеціалістом сектору інформаційної безпеки та довідкового забезпечення ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0000076.

Позивач стверджує, що не відповідач не надає повну та достовірну інформацію на його звернення чим допускає протиправну бездіяльність.

Водночас, представник відповідача у своїх запереченнях посилається на те, що звернення позивача було направлено за належністю, про що повідомлено позивача, отже дії відповідача є правомірними.

Суд погоджується з доводами представника відповідача, з огляду на таке.

У ч.1 ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Отже, чинним законодавством закріплений прямий обов"язок органів державної влади, місцевого самоврядування та їх посадових осіб, керівників та посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об"єднань громадян надати належну та обґрунтовану відповідь на звернення громадян у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Згідно ч.1 ст.16 Закону скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

За приписами ст.19 Закону органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не відміняє вимоги частини дев'ятої цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст.7 зазначеного Закону, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

В контексті наведеного суд відмічає, що якщо питання порушені у зверненні не входять до повноважень того органу, якому воно адресоване, таке звернення в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав таке звернення.

Зі штампу вхідної кореспонденції відповідача, поставленого на скарзі позивача вбачається, що така надійшла на адресу 09.01.2018 за №Б-25.

Листом від 12.01.2018 №31/Б-25 Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України скаргу ОСОБА_1 від 05.01.2018, що надійшла 09.01.2018, було направлено за належністю для розгляду в межах компетенції до Національної поліції України, оскільки викладені у скарзі доводи на думку позивача містять ознаки кримінального правопорушення.

Листом від 12.01.2018 № 31/Б-25 відповідачем ОСОБА_1 повідомлено, що його скаргу направлено за належністю, про що свідчить копія з реєстру поштових відправлень.

Таким чином, звернення було надіслано для розгляду за належністю та про даний факт позивача було повідомлено. При цьому, відповідачем дотримано строк, передбачений ч.3 ст.7 Закону України "Про звернення громадян ".

Отже, підсумовуючи зазначене, матеріалами справи підтверджено, що відповідач виконав вимоги ч.3 ст.7 Закону України "Про звернення громадян ", оскільки звернення позивача було надіслано для розгляду за належністю у визначені строки та про даний факт його було повідомлено письмово, що свідчить про відсутність бездіяльності відповідача у ненаданні повної та достовірної інформації на звернення від 05.01.2018 та неправомірності дій щодо цього.

Отже, аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 77, 243, 245, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (10020, м.Житомир, проспект Миру,1 "в",кв.16, інд.код НОМЕР_1) до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України (вул.Лук"янівська,62, м.Київ, 04071) про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати повну інформацію на скаргу від 05.01.2018., відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя О.В. Капинос