Справа № 817/154/18
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2018 року м. Рівне №817/154/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2
доУправління Держгеокадастру у Володимирецькому районі Рівненської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Садово-городнє твариство "Пролісок"
про визнання протиправним та скасування рішеня, зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 з адміністративним позовом до Управління Держгеокадастру у Володимирецькому районі Рівненської області, Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області та з урахуванням заяви від 16.11.2017 просив про визнання протиправним та скасування рішення управління Держгеокадастру у Володимирецькому районі Рівненської області віл 06.10.2016 року про відмову ОСОБА_4 у проведенні державної реєстрації земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,1090 га, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області провести державну реєстрацію земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,1090 га, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 14.12.2017 зокрема замінено у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Держгеокадастру у Володимирецькому районі про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити дії позивача, залучивши до участі у справі його правонаступника - малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, прож. 34400, АДРЕСА_1 та направлено справу за підсудністю до Рівненського окружного адміністративного суду.

ОСОБА_4 згідно заяви від 29.09.2016 року звернувся до Управління Держгеокадастру у Володимирецькому районі Рівненській області щодо державної реєстрації земельної ділянки площею 0,1090 га, яка розташована на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області для індивідуального садівництва.

У відповідь на подану заяву 06.10.2016 року листом №31-1703-0 7-2129/2-16 Управління Держгеокадастру у Володимирецькому районі Рівненській області повідомило ОСОБА_4 про прийняття рішення від 06.10.2016 № РВ016 (а.с. 9) про відмову у проведенні державної реєстрації земельної ділянки (а.с.8) у зв'язку із невідповідністю електронного документа установленим вимогам, а саме: XSD схема наявні зауваження щодо валідності електронного документу. У листі додатково вказано, що відмова мотивована тим, що до управління 05.08.2016 надійшло звернення голови СГТ "Пролісок" ОСОБА_6, яким повідомлено Управління про те, що згідно облікових даних товариства землекористувачем земельної ділянки під НОМЕР_1 є ОСОБА_2, а не заявник. Також 16.08.2012 до Управління надійшло ще одне звернення голови СГТ "Пролісок" ОСОБА_6 щодо проведення державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі лише за зверненням громадян-членів СГТ "Пролісок". В зв'язку з викладеним та тим, що Кузнецовським відділом поліції розглядається колективна заява членів СГТ "Пролісок" у рамках відкритого кримінального провадження, наявні судові провадження з цього приводу Управлінням було прийнято рішення про відмову у проведенні державної реєстрації спірної земельної ділянки. За результатами поданої позивачем заяви було також складено протокол №ПП-016 проведення перевірки електронного документа (а.с.10).

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) суб'єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру регулює Закон України "Про державний земельний кадастр" від 07.07.2011 № 3613-VI (далі - Закон № 3613-VI).

Відповідно до ст. 1 цього Закону державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру є обов'язковим (ст. 20 Закону № 3613-VI).

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону № 3613-VI до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належать, зокрема, здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг та надання витягів із Державного земельного кадастру про земельні ділянки.

В силу вимог ч. 1 ст. 9 Закону № 3613-VI1 внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру (далі - Порядок № 1051), який визначає процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру.

Так, згідно п. 3 - 5 цього Порядку Державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях. Ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр. До складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України "Про Державний земельний кадастр" та цим Порядком. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.

Приписами п. 10 та 12 Порядку № 1051 встановлено, що відомостями Державного земельного кадастру є всі відомості, які підлягають внесенню до нього згідно з цим Порядком та у порядку інформаційної взаємодії з іншими кадастрами та інформаційними системами, а також відомості, одержані внаслідок їх оброблення, систематизації та узагальнення. Відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.

Відповідно до п. 109 Порядку № 1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою: 1) особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; 2) власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; 3) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

Як встановлено з матеріалів справи наказом Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області ОСОБА_4 було надано дозвіл на розроблення документації із землеутрою стосовно спірної земельної ділянки (а.с.14).

Згідно п. 110 Порядку № 1051 для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: 1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації); 3) електронний документ.

29.09.2016 ОСОБА_4 звернувся до Управління Держгеокадастру у Рівненській області із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки до якої було додано всі необхідні документи для проведення такої реєстрації.

Пунктом 111 Порядку № 1051 встановлено, що Державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій:

1) здійснює державну реєстрацію земельної ділянки:

- за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці;

- відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки);

- робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку;

- надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування;

2) приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 цього Порядку в разі:

- невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту;

- розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини;

- розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Приписами п. 67 Порядку № 1051 визначено, що внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку.

Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом України "Про Державний земельний кадастр".

Документи, які є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати вимогам Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку.

З аналізу наведених норм, суд приходить до висновку, що Законом № 3613-VI1 та Порядком № 1051 чітко визначено підстави та порядок прийняття Державним кадастровим реєстратором рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Судом встановлено, що оскаржуваним рішенням № РВ-016 від 06.10.2016 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру відмовлено позивачу в державній реєстрації земельної ділянки площею 0,1090 га, яка розташована на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області.

Як видно з оскаржуваного рішення підставою для його прийняття була невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме: невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: наявні зауваження щодо валідності електронного документу.

На переконання суду, наведена відповідачем підстава для прийняття оскаржуваного рішення не узгоджується з приписами Закону № 3613-VI1 та Порядку № 1051, які чітко визначають підстави та порядок прийняття Державним кадастровим реєстратором рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Таким чином, суд приходить до переконання, що оскаржуване рішення № РВ-016 від 06.10.2016 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги позивача про зобов'язання відповідача Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області провести державну реєстрацію спірної земельної ділянки за ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 (позивач у справі) являється сином померлого ОСОБА_4 (свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 а.с.74), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно свідоцтва серії НОМЕР_3 (а.с.47), та, власне, звернувся із заявою до Держгеокадастру у Володимирецькому районі Рівненської області про проведення державної реєстрації спірної ділянки.

У ст. 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності й господарювання. Вона також закріплює рівність перед законом усіх без винятку суб'єктів права власності та гарантує кожному захист його прав і свобод (ст. 13 Конституції України).

Важлива конституційна гарантія щодо захисту прав на землю міститься також у ст. 14 Конституції України, яка передбачає, що земля є основним національним багатством, яке перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Так, згідно з п. "ґ" ст. 5 ЗК України до основних принципів земельного законодавства належить забезпечення гарантій прав на землю.

Під терміном "гарантія" розуміються спрямовані дії на забезпечення прав на володіння, користування та розпорядження землею всіх без винятку суб'єктів, які є учасниками земельних правовідносин.

Вказані норми мають визначальне значення і для суб'єктів земельних правовідносин.

Так, земельне законодавство України гарантує і забезпечує як фізичним, так і юридичним особам рівні умови доступу для безоплатного отримання земельної ділянки.

Покликання відповідача на те, що надійшло звернення голови СГТ "Пролісок" ОСОБА_6, яким повідомлено Управління про те, що згідно облікових даних товариства землекористувачем земельної ділянки під НОМЕР_1 є ОСОБА_2, а не заявник та те що Кузнецовським відділом поліції розглядається колективна заява членів СГТ "Пролісок" у рамках відкритого кримінального провадження, наявні судові провадження і в зв'язку з цим Управлінням було прийнято рішення про відмову у проведенні державної реєстрації спірної земельної ділянки, не може розглядатися як законна підстава для відмови у проведенні державної реєстрації земельної ділянки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови в проведенні державної реєстрації спірної земельної ділянки є протиправними. А тому вказана вимога підлягає до задоволення, наряду з вимогою про зобов'язання відповідача Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області провести державну реєстрацію земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,1090 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області.

Суд звертає увагу, що Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області у встановленому чинним законодавством порядку приймає відповідне рішення на власний адміністративний розсуд, тобто має певні дискреційні повноваження.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями розуміються повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження полягають у виборі одного з юридично допустимих рішень, що кореспондується з конституційним принципом, закріпленим в статті 19 Конституції України, відповідно до якого, орган державної влади зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Надання дозволу на розроблення проекту землеустрою дійсно відноситься до повноважень відповідача, тобто є дискреційними повноваженнями.

Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У спірних правовідносинах відповідач Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області не має права відмовити позивачу в проведенні державної реєстрації земельної ділянки, оскільки відсутня підстава для такої відмови, що свідчить про відсутність у відповідача можливості вибору конкретного рішення з певного кола варіантів на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням ж суду є перевірка відповідності прийнятого суб'єктом владних повноважень рішення критеріям правомірності, що визначені у статті 2 КАС України.

Суд бере до уваги, що Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області є органом державної влади, відповідно і дискреційні повноваження органів державної влади та спосіб їх здійснення повинні полягати виключно в межах принципу законності із застосуванням норм, що мають законну силу під час вирішення питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Недотримання цього принципу призводить до негативних наслідків у вигляді руйнування правових підвалин функціонування механізму органів державної влади, як окремих ланок.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень..

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі №21-1265а15, Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним (що узгоджується з положеннями ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року) та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З урахуванням вказаної правової позиції Верховного Суду України, того, що позивач звернувся до суб'єкта владних повноважень з приводу проведення державної реєстрації земельної ділянки і отримав відмову, яка судом визнається протиправною, з урахуванням того, що підставами для відмови стали обставини, що імовірно позивач не є членом СГТ "Пролісок", які суд вважає неправомірними, суд, виходячи з позовних вимог, обирає належний спосіб захисту порушеного права позивача.

Зазначене узгоджується з передбаченим пунктом 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із «повною юрисдикцією», тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 28 червня 1990 року у справі «Обермейєр проти Австрії» ; п. 155 рішення Європейського суду з прав людини від 4 березня 2014 року у справі «Гранд Стівенс проти Італії».

Суд вважає за необхідність зобов'язати Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області провести державну реєстрацію земельної ділянки за ОСОБА_1.

При цьому, суд зауважує, що оскільки дискреційні повноваження не є необмеженими, чи абсолютними, та закінчуються з прийняттям таким органом виконавчої влади певного рішення, яке свідчить про те, що він скористався наданим йому правом свободи дій для його винесення (дискреційними повноваженнями), чим виключив можливість прийняття іншого рішення, задоволення позовних вимог про зобов'язання проведення державної реєстрації земельної ділянки не є втручанням адміністративного суду в дискрецію суб'єкта владних повноважень, а є гарантуванням дотримання прав і вимог законодавства та способом повного відновлення порушених прав та інтересів позивача, законності та справедливості в цілому, як це дозволено суду, зокрема, Конституцією України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині вирішення питання про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області провести державну реєстрацію земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,1090 га, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області за ОСОБА_1, також підлягають до задоволення, оскільки в ході судового розгляду встановлено наявність порушеного права позивача у сфері публічно-правових відносин, протиправність відмови в проведенні державної реєстрації отриманої від відповідача, а тому таке порушене право ОСОБА_1 підлягає судовому захисту в повному обсязі.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Держгеокадастру у Володимирецькому районі Рівненської області віл 06.10.2016 року про відмову ОСОБА_4 у проведенні державної реєстрації земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,1090 га, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області.

Зобов'язати Управління Держгеокадастру у Володимирецькому районі Рівненської області провести державну реєстрацію земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,1090 га, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області за ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Махаринець Д.Є.