Справа № 813/2726/17
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/11581/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року (прийнята о 10:56 год. у м. Львові, головуючий суддя Сакалош В.М., повний текст складений 03 листопада 2017 року) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю ,,РІЛЯ Україна" до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

25 липня 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) ,,РІЛЯ Україна" звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 21 квітня 2017 року за №.

Постановою від 31 жовтня 2017 року Львівський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ГУ ДФС у Львівській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не дав належної оцінки доказам контролюючого органу, а також неправильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

В апеляційній скарзі відповідач також зазначає, що суд, встановивши порушення позивачем законодавчо визначених термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 826487, 28 грн. за листопад та грудень 2015 року, не звернув належної уваги на ті обставини, що відповідальність за вказане порушення була передбачена чинною на час виникнення спірних правовідносин та винесення оскарженого податкового повідомлення-рішення нормою Податкового кодексу України.

За таких обставин, відповідач вважає правомірним оскаржене податкове повідомлення-рішення, а тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

ТзОВ ,,РІЛЯ Україна" подало відзив на апеляційну скаргу, в якому обґрунтовує правомірність оскарженого відповідачем рішення суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача заперечив вимоги апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що за наслідками проведеної Яворівським відділенням Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області камеральної перевірки ТзОВ ,,РІЛЯ Україна" з питань дотримання термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, або розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, оформленої актом від 27.12.2016 року № 677/12-00/32483750 (а. с. 12-13), Головне управління ДФС у Львівській області 21 квітня 2017 року прийняло податкове повідомлення-рішення за № , яким застосувало до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 82648,73 грн. (а. с. 9-10).

Висновки податкового органу базуються на тому, що позивач допустив порушення п. 201.10. ст.201 Податкового Кодексу України в частині дотримання термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість.

Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку, однак рішенням ДФС України від 23.06.2017 № 13548/6/99-99-11-03-01-25 скарга ТзОВ ,,РІЛЯ Україна" залишена без задоволення (а. с. 14-15).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що застосування контролюючим органом до правовідносин, які виникли у листопаді-грудні 2015 року, норм законодавства, які вступили в дію з 01.01.2016 року є протиправним.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Так, відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов'язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Згідно з ч.1 ст. 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що у листопаді та грудні 2015 року підприємство позивача виписало та зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням термінів реєстрації податкові накладні на загальну суму ПДВ 826487,28 грн..

Виходячи з системного аналізу наведених нормативно-правових актів, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності формальних підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість.

Разом з тим, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи суду першої інстанції про те, що до 01.01.2016 року стаття 120-1 ПК України містила пункт 120-1.3, який був виключений відповідно до Закону України від 24.12.2015 року №909-VІІІ ,,Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році".

Відповідно до п. 120-1.3 ст. 120-1 ПК України (в редакції до 01.01.2016 року) порядок застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Однак, Міністерство фінансів України, яке є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, до 01.01.2016 року не затвердило вказаний порядок.

Оскільки Законом України №909-VІІІ виключена необхідність застосування контролюючими органами Порядку застосування штрафних санкцій, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що лише з 01.01.2016 року контролюючі органи мають повноваження застосовувати та нараховувати штрафні санкції, які передбачені п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового Кодексу України без застосування такого Порядку.

Суд першої інстанції також аргументовано застосував рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1/99-рп, згідно якого частину першу ст. 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, зміст суб'єктивного права особи, у тому числі права платника, що виникло за фактом складення податкової накладної, слід визначити із застосуванням законодавства, яке діяло на момент виникнення відповідного права.

Відповідно до приписів ст. 4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується, в тому числі, на таких принципах, як презумпція правомірності рішень платника податку та стабільність.

Суд вірно зазначив, що презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

За таких обставин колегія суддів визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що застосування контролюючим органом норм законодавства, які вступили в дію з 01.01.2016 року є помилковим, оскільки такі дії не узгоджуються з приписами ст. 58 Конституції України та суперечать загальному поняттю змісту правовідносин, за яким зміст правовідносин не може змінюватися разом із зміною законодавчих норм, а склад правопорушення та відповідальність за його вчинення визначаються за змістом тих законодавчих норм, які були чинними на час вчинення відповідного правопорушення та не можуть бути змінені разом із зміною законодавчих норм (зокрема, в разі втрати чинності нормативно-правовим актом або набрання чинності новим нормативно-правовим актом, який регулює ті самі суспільні відносини).

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року у справі № 813/2726/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

М.А. Пліш

Постанова в повному обсязі складена 26 березня 2018 року.