Справа № 133/2021/17
Суддя: Сєчко В. Л.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 133/2021/17

27.03.18

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Сєчко В.Л. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Козятині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Козятинської міської ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся із позовом до суду, в якому просить визнати протиправним та скасувати п.1 рішення 19 сесії 7 скликання Козятинської міської ради Вінницької області №800-VII від 06 жовтня 2017 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 06 жовтня 2017 року Козятинська міська рада Вінницької області на 19 сесії 7 скликання прийняла рішення № 800 - VII «Про впорядкування вуличної торгівлі» .Відповідно до п.1 даного рішення Козятинська міська рада підтримала заборону вуличної торгівлі по вул. В. Земляка. Як на правову підставу ухваленого рішення відповідач посилається на ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування». Вважає, що вказаний пункт 1 оскаржуваного рішення Козятинської міської ради Вінницької області є протиправним, таким , що не відповідає положенням ст.19 Конституції України , ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування», оскільки Козятинська міська рада не наділена повноваженнями забороняти вуличну торгівлю, при прийнятті рішення Козятинська міська рада повинна була посилатись на конкретну норму відповідного нормативно- правового акта, який би передбачав би таке право міської ради, в рішенні не зазначено в якому населеному пункті по вулиці В. Земляка підтримується заборона вуличної торгівлі. Також рішення Козятинської міської ради порушує його право на здійснення роздрібної торгівлі як фізичної особи, у здійсненні підприємницької діяльності щодо роздрібної торгівлі , що суперечить статті 43 Конституції України - право на працю.

Козятинська міська рада є регуляторним органом і забороняючи здійснювати вуличну торгівлю, вона здійснює регуляторну діяльність. Оскаржуване рішення Козятинської міської ради як регуляторний акт не пройшов процедуру його підготовки, обговорення, прийняття, передбачену ст. ст. 9. 35, 36 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", а тому такий регуляторний акт був прийнятий з порушенням вимог Закону . Порушення процедури прийняття рішення регуляторного характеру є підставою для визнання його протиправним та скасування в судовому порядку.

Відповідач надав відзив в якому вказав , що на момент прийняття оскаржуваного рішення не існувало жодного дозвільного документа (рішення) який надавався дозвіл на здійснення торговельної діяльності по вулиці В. Земляка в м. Козятині. Навпаки рішенням сесії Козятинської міської ради 5 скликання №83 від 26.05.2006 скасовано рішення 11 сесії міської ради 3 скликання № 17/200-МР від 03.03.2000 виконкому Козятинської міської ради №12 від 30.05.2002 року та №307 від 31 жовтня 2002 року , яким дозволялась торгівля продовольчими та непродовольчими товарами на прилеглих до міського ринку ТОВ «Хлібодар» вулицях Грушевського, К. Цеткін (теперішня назва Василя Земляка) Р. Люксенбург (теперішня назва вул. Антоновича) , зазначене рішення є чинне та ніким не оскаржене .

Посилання позивача на те що приймаючи пункт 1 рішення №800-УІІ від 06.10.2017 року "Про впорядкування вуличної торгівлі " міська рада порушила його право на здійснення роздрібної торгівлі є без підставним, оскільки до цього вже існувало, зазначене вище рішення, яке скасувало дозволи на здійснення торговельної діяльності по вул. В. Земляка , а пунктом 1 оскаржуваного рішення Козятинська міська рада лише підтримує вже існуючу заборону торгівлі по вулиці В. Земляка, тому як на даний пункт рішення не є регуляторним актом, він не спрямований на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання за приписами ст.1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики сфері господарської діяльності ". Приймаючи зазначені вище рішення Козятинська міська рада не втручалась в діяльність жодного господарюючого суб'єкта, а зокрема і в підприємницьку діяльність позивача і ніяким чином не порушувала його право на здійснення торговельної діяльності.

Позивач надав відповідь на відзив в якому вказав, що оскаржуваний ним пункт 1 рішення Козятинської міської ради від 06 жовтня 2017 року не відповідає положенням ст. 19 Конституції України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що є підставою для визнання такого рішення ради протиправним (незаконним) та його скасування. Козятинська міська рада Вінницької області прийняла своє рішення з посиланням на положення ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», однак при цьому відповідач не вказав, якою з трьох частин цієї статті та відповідними пунктами цих частин він керувався при прийнятті цього рішення. Козятинська міська рада Вінницької області взагалі не наділена повноваженнями забороняти вуличну торгівлю. В іншому разі при прийнятті такого рішення відповідач повинен був послатися на конкретну норму відповідного нормативно-правового акту, який передбачав би таке право міської ради. Також в своїй позовній заяві зазначав, що Козятинська міська рада в оскаржуваному рішенні не зазначила, в якому ж населеному пункті на вулиці В. Земляка вона підтримує заборону вуличної торгівлі.

Дане рішення Козятинської міської ради прийняте всупереч і Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», оскільки Козятинська міська рада є регуляторним органом і забороняючи здійснювати вуличну торгівлю по вул. В. Земляка (припустимо, що у м. Козятині) здійснює регуляторну діяльність. А тому вся діяльність відповідача щодо видання регуляторних актів повинна відповідати вимогам Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", чого відповідачем зроблено не було. Вважає, що Козятинською міською радою не спростовані його твердження щодо незаконності прийнятого нею рішення на 19 сесії 7 скликання від 06 жовтня 2017 року № 800-Vll «Про впорядкування вуличної торгівлі» в частині пункту 1 , який він просить визнати протиправним та скасувати.

Дослідивши докази суд приходить до висновку, що необхідно відмовити в задоволенні позову. Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець Козятинською районною державною адміністрацією Вінницької області 03.06.1997 за № НОМЕР_1, взятий на податковий облік , вид діяльності : роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами.

Рішенням виконавчого комітету Козятинської міської ради №307 від 31.10.2002 «Про відведення місця торгівлі по вул. К. Цеткін (нині В. Земляка) (а.с. 98), відведені місця для торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами по вул. К Цеткін від вул. Грушевського до вул. Р. Люксембург.

Рішенням 2 сесії 5 скликання Козятинської міської ради №83-V від 26.05.2006, скасоване рішення 11 сесії міської ради 3 скликання №17/2000-МР від 03.03.2000 року, виконкому міської ради №12 від 30.05.2002р, «Про організацію руху по вул. Грушевського біля «Міського ринку «Хлібодар» та рішення виконкому №307 від 31.10.2002 р., Про відведення місця торгівлі по вул. К. Цеткін» (а.с.75,76)

Рішенням 19 сесії 7 скликання Козятинської міської ради Вінницької області №800-VII від 06.10.2017 «Про впорядкування вуличної торгівлі» було прийнято п. 1 в якому зазначено - «Підтримати заборону вуличної торгівлі на вул. В. Земляка». (а.с.10) .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Частиною 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" ст. 19 Конституції України передбачено , що органи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються ними у своїй діяльності, а також актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими в межах їхньої компетенції.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Позивач, як на підставу скасування оскаржуваного рішення вказав , що в рішенні не вказано в якому населеному пункті на вул. В. Земляка підтримується заборона торгівлі , даним рішенням порушуються його право на здійснення роздрібної торгівлі, а також , що Козятинська міська рада не наділена повноваженнями , відповідно до ст.26 ЗУ «Про місцеве регулювання в Україні», забороняти вуличну торгівлю та при винесенні оскаржуваного рішення не послався на відповідну норму нормативно-правового акту .

Наказом 11.07.2003 N 185 Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України затверджені «Правила роздрібної торгівлі продовольчими товарами», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 липня 2003 р. за N 628/7949 . Даним нормативним актом встановлено, що роздрібний продаж продовольчих товарів здійснюється через спеціалізовані підприємства, у тому числі фірмові, підприємства з універсальним асортиментом продовольчих товарів, магазини «Товари повсякденного попиту» системи споживчої кооперації, відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом непродовольчих товарів, стаціонарну дрібнороздрібну торговельну мережу (палатки, кіоски, торговельні автомати), пересувну торговельну мережу (автомагазини, автопричепи, візки, лотки, бочки, цистерни тощо), склади-магазини, заклади (підприємства) громадського харчування. Продаж продовольчих товарів здійснюється за методом самообслуговування, за попереднім замовленням споживачів (у магазині, за допомогою телефону, персонального комп'ютера, інших технічних засобів зв'язку), шляхом індивідуального обслуговування споживачів і цим нормативним актом не передбачена можливість торгівлі на вулицях. Разом з тим, статтею 160 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за торгівлю в містах з рук на вулицях, площах, у дворах, під'їздах, скверах та в інших невстановлених місцях .

Враховуючи вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Із наведених положень вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Позивач не довів, що п. 1 оскаржуваного рішенням Козятинської міської ради від 06.10.2017 №800-VII «Про впорядкування вуличної торгівлі» порушуються його права як фізичної особи підприємця.

Також позивач посилається , як на одну з підстав визнання рішення незаконним , це те , що оскаржуване рішення являється регуляторним актом, який не пройшов процедуру підготовки, обговорення , прийняття передбачену ст.ст.9,35,36 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Статтею 1 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» передбачено, що регуляторний акт - це: прийнятий повноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Відповідно до статті 3 зазначеного закону його дія не поширюється на здійснення регуляторної діяльності, пов'язаної з прийняттям актів, що містять індивідуально-конкретні приписи.

Згідно з пунктом 1.4 розділу 1 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2005 року №34/5, (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2005 року за № 381/10661) нормативно-правовий акт - офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженим на це суб'єктом нормотворення у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, спрямований на регулювання суспільних відносин, що містить норми права, має неперсоніфікований характер і розрахований на неодноразове застосування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань. Про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій розробник цього проекту повідомляє у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону.

Ч. 1 ст. 36 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу; проект регуляторного акта не був оприлюднений.

Оскаржуване рішення міської ради №800-VII від 06.10.2017 «Про впорядкування вуличної торгівлі» на вул. В. Земляка не регулює суспільні відносини, що містять норми права, має персоніфікований характер, оскільки ним підтримано заборону вуличної торгівлі на вул.. В. Земляка".

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що рішення міської ради №800-VII - це не регуляторний акт, так як не є нормативно-правовим актом, а тому на нього не поширюються вимоги статті 9,35,36 Закону № 1160-IV.

Відсутність вказівки у рішенні населеного пункту та частини статті закону якими керувалася Козятинська міська рада під час прийняття рішення не може бути підставою для визнання такого рішення протиправним та його скасування.

Співставляючи норми права з дослідженими доказами суд приходить до висновку, що 19 сесія 7 скликання Козятинської міської ради Вінницької області при прийнятті п.1 рішення №800-VII від 06.10.2017 «Про впорядкування вуличної торгівлі» діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), а тому відсутні правові підстави для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст 77 ЗУ «Про місцеве регулювання в Україні» ст.ст. 241- 246, КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Козятинської міської ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень

Рішення суду може бути оскаржене протягом 30 діб з часу складання повного судового рішення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Козятинський міськрайонний суд.

Повне судове рішення складене 27.03.2018.

Суддя - підпис

З оригіналом вірно.

Суддя Секретар

Дата документу 27.03.18