Справа № 700/131/18
Суддя: Бесараб Н. В.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 700/131/18
Номер провадження 2-а/700/19/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу №700/131/18 провадження № 2а/700/19/18 за позовом ОСОБА_1 (зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_1, 19323), до інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 (61033, м.Харків, вул.Шевченка, 315А) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А H О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАА №299394 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 18.02.2018 р. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 18 лютого 2018 року, близько 19:45 год. він керував автомобілем PEUGEOT BIPPER і рухався у напрямку смт.Борова (траса Київ-Харків) та був зупинений інспектором 1 батальйону 3 роти УПП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 без пояснення причини зупинки. Спочатку інспектор перевірив поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, потім перевірив його особисту сумку. Згодом інспектор попросив надати йому документ про проходження обовязкового технічного контролю. На цю вимогу він повідомив інспектору, що цей документ не обовязковий для предявлення водіями і його автомобіль не підпадає під ту категорію транспортних засобів, що зобовязані проходити такий контроль, оскільки має характеристики спеціалізованого вантажного фургону малотоннажного В, повною масою 1700 кг (1,7 т). Згодом інспектор Сухов Д.П. повернувся до патрульного автомобіля, де склав на нього постанову про адміністративне правопорушення всупереч вимогам чинного законодавства про порядок винесення такої постанови. А саме: фактично розгляд справи не відбувався, права і обовязки не розяснювалися. Інспектор лише вручив йому копію

Позивач у судове засідання не з'явився, просив здійснити розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не з'явився без поважних причин, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вимоги ухвали судді Лисянського районного суду Черкаської області від 05 березня 2018 року про відкриття провадження в частині надання доказів не виконав, заперечення проти позову до суду не направив.

Оскільки відповідач є субєктом владних повноважень, повідомлений про дату час і місце розгляду справи, суд розглядає справу за його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 5 ст.205 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених вище, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Інспектором 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 було складено постанову ЕАА № 299394 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. За вказаною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, і на нього накладено штраф у розмірі 340,00 грн.

В оскаржуваній постанові вказано, що ОСОБА_1 18 лютого 2018 року о 19:46 год. на 429 км М-03 керував автомобілем PEUGEOT BIPPER, номерний знак НОМЕР_1, своєчасно не пройшов обовязкових технічний контроль, чим порушив ст.35 Закону України «Про дорожній рух».

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Якщо учасник справи, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до цього положення закону відповідач повідомлявся належним чином та йому пропонувалося надати відзив на позов з посиланням на відповідні докази, однак будь яких заперечень та доводів в обґрунтування правомірності своїх дій відповідач суду не надав.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідно до ст. 62 Конституції України.

Таким чином, суд розглянув справу з урахуванням положень ст. 77 КАС України, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а постанова скасуванню, оскільки відповідачем не надано будь-яких доказів в підтвердження правомірності складеної ним постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП. Одночасно з цим, у відповідності до ст. 286 КАС України, суд закриває справу про адміністративне правопорушення, оскільки в ній відсутні матеріали, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 ознак відповідного правопорушення.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі «Корнєв і Карпенко проти України» (Заява № 17444/04) 21.10.2010 року, вимоги п. 3ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід розглядати як конкретний аспект права на справедливий судовий розгляд, гарантований п.1 ст. 6 Конвенції, що передбачає право мати час та можливості, необхідні для підготовки свого захисту, що означає, що підготовка основного захисту в його інтересах охоплює все, що є «необхідним» для підготовки основного розгляду справи. Обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без обмежень можливості надання суду, який розглядає справу, всіх відповідних аргументів захисту і, таким чином, вплинути на результат провадження. Питання адекватності часу та можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи. Обмеження зазначених прав є порушенням п.3 ст.6 Конвенції, взятого в поєднанні з п.1 ст.6 Конвенції.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Відповідно до п.п. 2.2 п. 2 рішення Конституційного Суду України від 25 травня 2015 року № 5-рп/2015 у наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.2 ч.1ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій і є одним із основних джерел доказів, складається по встановленій формі й повинен містити поряд з іншими обов'язковими даними також час вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 2, 3ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

У відповідності до статті 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ч. 2ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Суд приймає до уваги, що в оскаржуваній постанові ці дані взагалі відсутні.

Таким чином суд дійшов до висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані вимоги КУпАП, оскільки позивач не був ознайомлений з правами, визначеними ст. 268 КУпАП, не мав можливості скористатись ними, суть вчиненого правопорушення не конкретизована.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 19 Конституції України, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 288, 289 КУпАП, ст.ст.6, 9, 44, 73-78, 90, 241-243, 244-246, Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАА № 299394 від 18 лютого 2018 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 121 КУпАП на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 340 гривень, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя - Н. В. Бесараб