Справа № 219/12921/17
Суддя: Брежнев О. А.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2018 року м. Бахмут

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Брежнев О.А..,розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

16 листопада 2017 року ОСОБА_1 (далі за текстом ОСОБА_1В.) звернулася з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає в не зарахуванні до її загального страхового стажу час навчання з 01 вересня 1982 року по 24 червня 1986 року в Тернопільському фінансово економічному інституті, зобовязати відповідача зарахувати до її загального страхового стажу час навчання з 01 вересня 1982 року по 24 червня 1986 року в Тернопільському фінансово економічному інституті і перерахувати її пенсію відповідно до стажу. Стягнути з відповідача на її користь судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що за соціальним статусом вона є пенсіонер, стоїть на обліку у відповідача та отримує пенсію з 12 липня 2016 року по інвалідності. Вона народилась у м. Соледар (Карло-Лібкнехтівськ) Донецької області, її дівоче прізвище ОСОБА_2. Зараз вона проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 (60 років Жовтня) у м. Соледар. З 1982 року по 24 червня 1986 року вона очно навчалась в Тернопільському фінансово економічному інституті. Після закінчення інституту їй на дівоче прізвище ОСОБА_2 був виданий диплом серії ЛВ №366571 та присвоєна спеціальність економіст. Спеціальність економіст записана у її трудовій книжці, яка була заповнена належним чином 08 серпня 1986 року. 05 жовтня 1986 року вона вступила у шлюб було зареєстровано Тернопільським міським відділом РАЦС 05 жовтня 1986 року, актовий запис №1377, після реєстрації шлюбу їй присвоєне прізвище ОСОБА_1. Це прізвище вказано у її трудовій книжці і в інших документах. Фактично їх шлюб розпався через декілька років. У 1992 році вона звільнилась з Тернопільського обласного ветеринарно-санітарного отряду і переїхала до батьків у м. Соледар. В Артемівський ОДПІ на прізвище ОСОБА_1 вона отримала податковий номер (ІПН) № від 30 квітня 1998 року. 02 червня 2001 року перебуваючи у шлюбі, Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області їй було видано паспорт громадянина України серії ВС №976615. На сторінці 10 відповідного розділу її паспорту був поставлений штамп про її одруження з ОСОБА_3, цей паспорт є дійсним до цього часу з усіма відомостями про неї та про її сімейний стан. У період шлюбу ОСОБА_3 своє прізвище змінив на прізвище ОСОБА_4, коли саме їй точно не відомо, бо тоді вона з ним не проживала. Їй відомо, що її колишній чоловік отримав паспорт на нове прізвище ОСОБА_4. Вона ж прізвище не змінювала, залишилися на прізвище ОСОБА_3. У звязку з тим, що їх сімя з ОСОБА_4 (ОСОБА_3) фактично розпалась, то їх шлюб було розірвано у судовому порядку. Позов до неї про розірвання шлюбу предявив вже ОСОБА_4 (ОСОБА_3), їх шлюб було розірвано. При призначені пенсії вона надала всі необхідні документи трудову книжку, витяг з РАЦС, копію диплома Тернопільського фінансово економічного інституту, довідку відділу ДАЦС Тернопільського МУЮ від 30 грудня 2005 року у якій було вказано про реєстрацію шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2, у якому їй присвоєне прізвище ОСОБА_3, інші. При призначені пенсії з 12 липня 2017 року відповідач не зарахував до загального стажу час навчання в інституті з 1982 року по 24 червня 1986 року, який мав би згідно з законом бути зарахованим. Листом від 16 жовтня 2017 року за №403/М-08-01-01 від 16 жовтня 2017 року їй надана відповідь про те, що нею при призначенні пенсії була надана трудова книжка від 08 серпня 1986 року на прізвище ОСОБА_2, ОСОБА_3 і копія диплому, свідоцтво про шлюб відсутнє, що є порушенням Постанови РМ СРСР і ВЦРПС від 06 вересня 1973 року №656. Прийняте рішення про нарахування до страхового стажу періоди навчання залишилися в силі. Їй необхідно привести документи у відповідність або звернутися до суду. При цьому, не зазначено, які саме документи треба привести у відповідність і з чим їй приводити у відповідність. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача надіслав на адресу суду лист, в якому вказує, що просить розглянути позов у їх відсутність, заперечують проти позовних вимог, але письмових заперечень суду не надали з цього приводу, хоча в листі на якісь заперечення посилаються.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим КАС України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.10 Розділу VII Перехідних Положень КАС України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією КАС України.

Частиною першою статті 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до вимог статті 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У звязку з чим, з урахуванням приписів статті 12 та глави 10 КАС України, ст. 263 КАС України суддя вважає за доцільне проводити розгляд адміністративної справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На підставі вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії ОСОБА_1 до відповідача Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії, обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно п. «е» ст. 3 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.

Відповідно до п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом.

Як встановлено судом листом Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №403/М-08-01-01 від 16 жовтня 2017 року (зворот а.с.18) повідомлено ОСОБА_1 про те, що вона перебуває у них на обліку та при призначені пенсії вона надала трудову книжку від 08 серпня 1986 року, на титульній сторінці якої вказано прізвище заявника ОСОБА_2, ОСОБА_1 та копію диплому ЛБ №366571. Свідоцтво про шлюб відсутнє, що є порушенням постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06 вересня 1973 року №656. Враховуючи викладене, прийнято рішення не зараховувати до страхового стажу періоди навчання з 01 вересня 1982 року по 24 червня 1986 року до надання довідки про шлюб. Тому їй необхідно привести документи у відповідність, або звернутися до суду. У разі її незгоди з відповіддю, вона може бути оскаржена, у тому числі і у суді.

З копії паспорту серії ВС №976615 (а.с.6-7) вбачається, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, 05 жовтня 1986 року одружилася з ОСОБА_3.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії УІІ-УР №0306133 (а.с.8) ОСОБА_2 народилася 17 березня 1965 року, та її батьками є: батько ОСОБА_5, мати ОСОБА_6.

Згідно копії диплому серії ЛВ №366571 (зворот а.с.8) ОСОБА_2 у 1982 році вступила до Тернопільського фінансово-економічного інституту і в 1986 році закінчила повний курс названого інституту за спеціальністю фінанси і кредит. Рішенням державної екзаменаційної комісії від 24 червня 1986 року їй присвоєна кваліфікація економіст.

З копії трудової книжки серії БТ-1 №7821172 (а.с.9-14) на прізвище спочатку ОСОБА_2, потім ОСОБА_1, розпочатої 08 серпня 1986 року, в якій є записи трудової діяльності позивача, саме ці записи ніким не оспорюються.

Відповідно до копії довідки від 30 грудня 2005 року (а.с.15) 05 жовтня 1986 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України зареєстровано шлюб громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_2, актовий запис №1377, після реєстрації шлюбу прізвища: йому ОСОБА_4, їй ОСОБА_1, що також підтверджується копіями витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.16-17).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ИД №006137 (а.с.18) ОСОБА_4 24 грудня 2003 року розірвав шлюб з ОСОБА_1. Після розірвання шлюбу присвоєне йому прізвище - ОСОБА_4, їй ОСОБА_1.

Так, на момент навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком регулювався Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 "Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій" (далі - Порядок). Згідно підпункту "і" пункту 109 вказаного Порядку встановлено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також «навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. При призначенні пенсій по старості періоди вказані у підпункті "і" зараховуються в стаж при умові, що цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба в складі Військових сил СРСР.

Підготовчі відділення при вищих навчальних закладах були створені у відповідності до Постанови ЦК КПРС та Ради Міністрів Міністрів УРСР від 20 серпня 1969 року № 681 «Про організацію підготовчих відділень при вищих навчальних закладах» та Постанови ЦК КПУ та Ради Міністрів Міністрів УРСР від 08 жовтня 1969 року №573.

Вказаними нормативно-правовими актами передбачалося, що: 1) «при організації підготовчих відділень передбачається проведення учбових занять по денній, вечірній та заочній формах навчання...; створення відділень при наявності не менше 100 слухачів, які навчаються з відривом і без відриву від виробництва; строк навчання з відривом від виробництва - 8 місяців, без відриву від виробництва - 10 місяців» (п. 2 зазначених нормативних актів); 2) «на підготовчі відділення приймаються особи з закінченою середньою освітою з числа передових робітників, колгоспників і демобілізованих з рядів Збройних Сил СРСР. Молоді робітники і колгоспники, які вступають на підготовчі відділення, повинні мати стаж практичної роботи (не менше одного року). Відбір і направлення молоді на ці відділення здійснюються безпосередньо керівниками промислових підприємств, установ, організацій транспорту і зв'язку, радгоспів, колгоспів, командуванням військових частин за рекомендацією партійних, комсомольських і профспілкових організацій. Особи, які закінчили підготовчі відділення та успішно витримали випускні екзамени, зараховуються на I курс вищих учбових закладів без здачі вступних екзаменів.» (п. 3 зазначених нормативних актів).

Пунктом 21 Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, затвердженого наказом Міністерства вищої та середньої освіти СРСР від 14 липня 1987 року № 504 передбачалось, що час навчання на підготовчому відділенні не перериває трудового стажу.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На підставі копії диплому серії ЛВ №366571 (зворот а.с.8) можна стверджувати те, що ОСОБА_2 у 1982 році вступила до Тернопільського фінансово-економічного інституту і в 1986 році закінчила повний курс названого інституту за спеціальністю фінанси і кредит. Рішенням державної екзаменаційної комісії від 24 червня 1986 року їй присвоєна кваліфікація економіст. Суд звертає увагу, що за нормами законодавства, що діяло у 1986 році, час навчання позивача у вищевказаному навчальному заклад не переривав трудового стажу, а тому підлягає зарахуванню.

Отже, позивач має право на зарахування до стажу роботи періоду навчання з 01 вересня 1982 року по 24 червня 1986 року в Тернопільському фінансово економічному інституті.

Відтак, суд визнає протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає в не зарахуванні до її загального страхового стажу час навчання з 01 вересня 1982 року по 24 червня 1986 року в Тернопільському фінансово економічному інституті, та вважає за необхідне зобовязати відповідача зарахувати до її загального страхового стажу час навчання з 01 вересня 1982 року по 24 червня 1986 року в Тернопільському фінансово економічному інституті і перерахувати її пенсію відповідно до стажу.

Згідно із частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності свого рішення про відмову у зарахуванні до загального страхового стажу час навчання з 01 вересня 1982 року по 24 червня 1986 року в Тернопільському фінансово економічному інституті.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Судові витрати, відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, відносяться на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 22, 46, 64, 92 Конституції України, ст. ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77-78, 139, 241-246, 263, 293, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35, Код ), яка полягає в не зарахуванні до загального страхового стажу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, Артемівської міськради, Донецької області, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, час навчання з 01 вересня 1982 року по 24 червня 1986 року в Тернопільському фінансово економічному інституті.

Зобовязати Бахмутське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35, Код ) зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, Артемівської міськради, Донецької області, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, час навчання з 01 вересня 1982 року по 24 червня 1986 року в Тернопільському фінансово економічному інституті і перерахувати її пенсію відповідно до стажу.

Стягнути з Бахмутське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35, Код ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, Артемівської міськради, Донецької області, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, сплачений судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок ) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається відповідно до вимог ст. 297 КАС України та п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Брежнев