Справа № 536/2202/17
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 р. Справа № 536/2202/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бенедик А.П.

суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду у м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Середи Олександра Леонідовича на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області (головуючий-суддя І інстанції: Клименко С.М.) від 13.02.2018р. (повний текст рішення складено 13.02.2018р.) по справі №536/2202/17

за позовом ОСОБА_2

до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Середи Олександра Леонідовича, третя особа Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду із адміністративним позовом до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції сержанта Середи Олександра Леонідовича, в якому просив:

- визнати дії відповідача щодо складення постанови серії БР №059119 від 04.12.2017 року про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) незаконними;

- визнати постанову серії БР №059119 від 04.12.2017 року про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 04.12.2017 року інспектором роти №3 батальйону УПП у місті Кременчуці Середою О.Л. винесено постанову серії БР №059119 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн., через те, що позивач керуючи транспортним засобом в місті Кременчуці на вул.Київській при маневруванні на проїзній частині з полоси на полосу не ввімкнув світловий покажчик відповідного напрямку. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП є незаконним та необґрунтованим. Доказів, що він порушив Правила дорожнього руху поліцейський Середа О.Л. йому не надав. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Окрім того, відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, не склав протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ч.5 ст.258 КУпАП, позбавив його можливості скористатися в повному обсязі його правами.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 01.02.2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13.02.2018 року позов задоволено.

Постанову серії БР №059119 складену 04 грудня 2017 року винесену інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Середа О.Л. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення штрафу в сумі 425 грн. скасовано і справу провадженням закрито.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13.02.2018 року та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на прийняття оскаржуваного постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо незаконності оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується наявними доказами, то позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Позивач правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 04.12.2017 року інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Середою О.Л. винесено постанову по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №059119 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на останнього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Відповідно до вказаної постанови, позивач 04.12.2017 року о 07 год.22 хв. керуючи транспортним засобом SKODA VETI ELEGANCE номерний знак НОМЕР_1 в місті Кременчуці на вулиці Київській, 63 при маневруванні на проїзній частині з полоси на іншу полосу не ввімкнув світловий покажчик відповідного напрямку, чим порушив п.9.2б Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Позивач не погодився із зазначеним рішенням, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджено належними та допустимими доказами, в зв'язку з чим, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395, постанова по справі про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка постанови по справі про адміністративне правопорушення, на якому проставлено відповідні серію і номер.

Бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнюється розбірливим почерком. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена. У разі допущення порушень при оформленні такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно ст. 279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно п.9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Колегія суддів зазначає, що під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, вищевказаний порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення дотримано не було.

Так, згідно наданого відповідачем відеозапису з нагрудної камери вбачається, що надавши позивачу можливість скористатися правовою допомогою в телефонному режимі, після того, як особа вже почала телефонну розмову та закрила вікно автомобіля, інспектор зачитав права і обов'язки. Дана обставина на думку колегії суддів свідчить, що інформація не була належним чином доведена до особи. Жодних підстав, які б заважали або позбавляли відповідача можливості нележаним чином роз'яснити особі права і обов'язки, зокрема, після закінчення позивачем телефонної розмови з приводу правової допомоги, матеріали справи не містять. Крім того, позивач в адміністративному позові вказав, що права та обов'язки йому роз'яснено не було.

Також, згідно відеозапису вбачається, що жодних досліджень доказів після початку розгляду справи про адміністративне правопорушення, як встановлено КУпАП та Інструкцією, проведено не було.

Наведене свідчить, що відповідачем під час винесення постанови були порушені норми діючого законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності право на об'єктивний та справедливий розгляд справи.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення" від 24 червня 1988 року №6, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність вищевказаним критеріям, колегія суддів прийшла до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем не було дотримано встановлений законом порядок її винесення, а тому вона підлягає скасуванню у судовому порядку.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, колегія суддів дійшла висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Отже, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції прийняв правильне по суті рішення в частині скасування постанови серії БР №059119 від 04.12.2017 року, однак із помилковим застосуванням норм права.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно пункту другого частини третьої вищенаведеної статті Кодексу встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

На підставі викладеного, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення слугувало порушення відповідачем процедури розгляду справи, то з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, колегія суддів дійшла висновку про необхідність надіслання справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача на новий розгляд до компетентного органу, а саме - Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції.

Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом (ч.ч.1-4 ст. 242 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог щодо закриття провадження у справі, із прийняттям в цій частині нової постанови про надсилання справи на новий розгляд до компетентного органу.

В частині скасування постанови серії БР №059119 від 04.12.2017 року рішення першої інстанції підлягає зміні щодо підстав та мотивів задоволення позов.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Середи Олександра Леонідовича задовольнити частково.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13.02.2018р. по справі №536/2202/17 скасувати в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч.2 ст.122 КУпАП направити на новий розгляд до Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції.

В іншій частині рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13.02.2018р. по справі №536/2202/17 змінити з підстав та мотивів задоволення позову ОСОБА_2 про скасування постанови серії БР №059119 від 04.12.2017 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)А.П. Бенедик
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова Л.О. Донець
Постанова складена в повному обсязі 26.03.2018 р.