Справа № 462/1352/16а
Суддя: Прокопенко Олександр Борисович
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

20 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 462/1352/16-а

Провадження № 11-3зва17

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого судді-доповідача ПрокопенкаО.Б.,

суддів Антонюк Н.О., Бакуліної С.В., Британчука В.В., Гудими Д.А.,

Данішевської В.І., Золотнікова О.С., Кібенко О.Р., Лобойка Л.М., ЛященкоН.П.,

Рогач Л.І., Саприкіної І.В., Ситнік О.М., Ткачука О.С., Уркевича В.Ю., Яновської О.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Буц Т.А.,

позивача - ОСОБА_14,

представників:

позивача - ОСОБА_15;

відповідача - управління Пенсійного фонду України у Львівській області -Зубович-ЯворськоїО.Я.,

розглянула в судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву

ОСОБА_14 про перегляд Верховним Судом з підстави, визначеної

пунктом 3 частини п'ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), постанови Залізничного районного суду м. Львова від 6 квітня

2016 року (у складі судді Бориславського Ю.Л.) та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року (у складі суддів Попка Я.С.,

Хобора Р.Б., Сеника Р.Н.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_14 до управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова (далі - управління ПФУ) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку й виплати пенсії,

УСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_14 звернувся до суду з позовом до управління ПФУ, в якому просив: визнати неправомірними дії відповідача щодо неналежного нарахування йому пенсії як інваліду ІІІ групи, особи віднесеної до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобов'язати управління ПФУ провести перерахунок та виплату щомісячної державної пенсії в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно до статей 50, 54, 67 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з

1 червня 2011 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною першою статті 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням виплачених сум.

Позовну заяву мотивував тим, що перерахований розмір пенсії відповідач виплачував йому лише до червня 2011 року, тому 10 лютого 2016 року позивач звернувся до управління ПФУ за захистом свого права, однак отримав відмову. ОСОБА_14 вважав, що його права порушені, тому просив задовольнити позов.

Залізничний районний суд м. Львова ухвалою від 15 березня 2016 року позов ОСОБА_14 до управління ПФУ про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії в частині вимог за період з

1 червня 2011 року по 14 вересня 2015 року залишив без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Залізничний районний суд м. Львова постановою від 6 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_14 відмовив. Суди розглянули справу у скороченому провадженні, за яким ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

19 грудня 2017 року ОСОБА_14 подав до Верховного Суду заяву про перегляд постанови Залізничного районного суду м. Львова від 6 квітня 2016 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року у справі № 462/1352/16-а з підстави, передбаченої пунктом 3 частини п'ятої

статті 361 КАС, а саме у зв'язку з установленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні цієї справи судом.

У заяві ОСОБА_14 порушує питання про скасування судових рішень та ухвалення нового рішення - про задоволення його позовних вимог.

Підставою для перегляду зазначених судових рішень ОСОБА_14 вважає рішення Європейського суду з прав людини від 12 жовтня 2017 року у справі

№ 46852/13 «Бурмич та інші проти України», ухвалене за результатами розгляду його заяви № 73052/14 (далі - Рішення ЄСПЛ, ЄСПЛ відповідно), яким встановлено порушення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та статті 1 Першого протоколу до Конвенції щодо надмірної тривалості проваджень у справах (пункт 4 резолютивної частини Рішення ЄСПЛ).

Заявник вважає, що Рішенням ЄСПЛ встановлено порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи за позовом ОСОБА_14 до управління ПФУ про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку й виплати пенсії, якими йому відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2018 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_14 про перегляд Верховним Судом постанови Залізничного районного суду м. Львова від 6 квітня 2016 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року за виключними обставинами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, його представника та представника відповідача, перевіривши за матеріалами справи викладені у заяві доводи, Велика Палата Верховного Суду вважає, що провадження у цій справі слід закрити.

Відповідно до частини першої статті 361 КАС судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинам.

Підставами для перегляду судових рішень у зв'язку з виключними обставинами є, зокрема, встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні цієї справи судом (пункт 3 частини п'ятої статті 361 КАС).

Заявник просить скасувати постанову Залізничного районного суду м. Львова від

6 квітня 2016 року й ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року та ухвалити нове рішення - про задоволення його позовних вимог, зазначаючи, що звернувся до ЄСПЛ щодо незаконності судових рішень саме в цій справі, в межах якої прийнято оскаржувані рішення.

У Рішенні ЄСПЛ вирішив приєднати до п'яти заяв, зазначених у пункті 1 цього Рішення, 12 143 заяви, наведені у додатках І та ІІ до цього Рішення, серед яких і заява ОСОБА_14 (№ 73052/14), та постановив, що зазначені п'ять заяв, які ЄСПЛ оголосив прийнятними, та 12 143 заяви мають розглядатися відповідно до зобов'язань, які випливають із пілотного рішення від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04), яким встановлено існування структурної проблеми, що призводить до порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Згідно із Додатком І до Рішення ЄСПЛ ОСОБА_14 зазначено як заявника до ЄСПЛ (заява № 73052/14, подана 6 листопада 2014 року).

Проте цей Додаток І до Рішення ЄСПЛ не містить номера справи, що розглядалася в національних судах України і в межах якої прийнято судові рішення, про перегляд яких просить ОСОБА_14

Водночас провадження у справі, в межах якої прийнято оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанцій, розпочато після звернення ОСОБА_14 із відповідною заявою до ЄСПЛ, а саме 15 березня 2016 року.

Рішенням ЄСПЛ не встановлено порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні по суті саме справи, що розглядається, в тому числі порушення прав заявника під час ухвалення постанови Залізничного районного суду м. Львова від 6 квітня 2016 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року.

Разом з тим перегляд судових рішень у зв'язку з виключними обставинами відповідно до пункту 3 частини п'ятої статті 361 КАС може мати місце, якщо встановлені міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань стосуються саме тієї справи, про перегляд судових рішень у якій просить заявник.

Оскільки заявником не доведено порушення Україною міжнародних зобов'язань саме у справі № 462/1352/16-а, підстав для перегляду за виключними обставинами постанови Залізничного районного суду м. Львова від 6 квітня 2016 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року немає.

Згідно із приписами частини шостої статті 361 КАС при перегляді судового рішення за виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Оскільки обставини, встановлені постановою Залізничного районного суду м. Львова від 6 квітня 2016 року та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року у справі № 462/1352/16-а, не були предметом розгляду ЄСПЛ, з огляду на приписи частини шостої статті 361 КАС, відкрите ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2018 року провадження у цій справі слід закрити за відсутності підстав для здійснення такого перегляду.

Керуючись статтями 243, 248, 250, 359, 361, 368, підпунктом 3 пункту 1 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Провадження за виключними обставинами за заявою ОСОБА_14 про перегляд Верховним Судом постанови Залізничного районного суду м. Львова від 6 квітня 2016 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_14 до управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку й виплати пенсії - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 26 березня 2018 року.

Головуючий суддя-доповідач О.Б. Прокопенко
Судді: Н.О. Антонюк Н.П. Лященко
С.В. Бакуліна Л.І. Рогач
В.В. Британчук І.В. Саприкіна
Д.А. Гудима О.М. Ситнік
В.І. Данішевська О.С. Ткачук
О.С. Золотніков В.Ю. Уркевич
О.Р. Кібенко О.Г. Яновська
Л.М. Лобойко