Справа № 725/1852/17
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/1852/17

Головуючий у 1-й інстанції: Іщенко І.В.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

28 березня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С.

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника відповідача: Рачук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби в Чернівецькій області на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 31 січня 2018 року (м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби в Чернівецькій області про скасування постанови та закриття справи,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 14 квітня 2017 року №0229/408020301/17, про притягнення до відповідальності позивача за ст. 485 МК України та закрити провадження в справі.

Відповідно до рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 31 січня 2018 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано постанову в справі про порушення митних правил від 14 квітня 2017 року №0229/408020301/17, про притягнення до відповідальності позивача за ст. 485 МК України.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційних скарг у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 11.02.2017 року о 19 год. 07 хв. на територію п/п "Порубне" м/п "Вадул-Сірет" Чернівецької митниці ДФС в зону митного контролю в`їхав автомобіль марки "BMW 320D", державний номер НОМЕР_1, під керуванням позивача, який прямував з Румунії до України в приватних справах. До митного контролю позивач подав закордонний паспорт громадянина Румунії НОМЕР_3, виданий 19.02.2016 року та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4.

Також встановдено, що в процесі проведення аналізу перетину митного кордону України транспортного засобу марки "BMW 320D", державний номер НОМЕР_1 в період з 03.04.2016 року по даний час встановлено, що позивач ввозив на митну територію України зазначений транспортний засіб в режимі "тимчасове ввезення" з використанням паспорту громадянина Румунії у дванадцяти випадках.

Згідно постанови в справі про порушення митних правил № 0229/408020301/17 від 14 квітня 2017 року, яка винесена на основі протоколу про порушення митних правил від 11.02.2017 року №0229/408020301/17 начальника Чернівецької митниці ДФС Салагор М.М.та визнанно винним позивача у порушенні митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме 596393,43 гривень.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність прийняття оскарженої постанови №0229/408020301/17 від 14.04.2017 року про визнання винним позивача у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляду штрафу.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, згідно п. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України», якщо ромадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або іержав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

При цьому, якщо громадянин України набув громадянство іншої держави, то не позбавляється при цьому українського громадянства і в правових відносинах з Україною надалі визнається лише як громадянин України.

Як вбачається з положень Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п.17 Порядку централізованого оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року №185, а також п. 5.3 Порядку розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордон, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999 р. №201, документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом «Постійне проживання» або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордон.

Відповідно до п. 50 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України резиденти - це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Таким чином, визначення резидентського статусу осіб та пропуск на митну територію України транспортних засобів, що ввозяться громадянами в режимі тимчасового ввезення, здійснюються за умови дотримання вимог зазначених актів законодавства.

Оскільки у позивача наявний як паспорт громадянина України так і паспорт громадянина Румунії, та він має постійне місце проживання на території України, то відповідно до норм чинного законодавства України, він у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України, має статус громадянина - резидента та на території України повинен користуватись документами громадянина України, що передбачені чинним законодавством України.

Разом з тим, ввезення транспортних засобів громадянами-резидентами, згідно положення ч. 3 ст.380 Митного кодексу України, тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Статтею 74 Митного кодексу України передбачено, що імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України. Для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту.

У відповідності до п.1 ст.377 Митного кодексу України, товари за товарними позиціями 8701 - 8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.

Відтак, у разі ввезення транспортного засобу марки "BMW 320D" державний номер НОМЕР_1, рік випуску 1998 р., об'єм двигуна 1950 см.куб., тип двигуна - дизель, VIN-код НОМЕР_5 на митну територію України, відповідно до ч.3 ст.380 МК України, згідно розрахунку (службова записка відділу митного оформлення від 17.02.2017 року №50/24-70-60-14- ЕП), позивачу необхідно було б сплатити до Державного бюджету України митні платежі у сумі 198 797,81 грн.

Тобто, позивач, маючи статус "громадянина-резидента" (паспорт громадянина України НОМЕР_6, виданий 17.05.2012 року Глибоцьким РВ УМВСУ в Чернівецькій області, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_7 від 05.08.2014 року) вчинив дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів в сумі 198797,81 гривень шляхом надання паспортного документу громадянина Республіки Румунія на ім'я "ОСОБА_3" НОМЕР_8, виданий 19.02.2016 року, в якості підстави для ввезення на митну територію України автомобіля НОМЕР_2, рік випуску - 1998, об'єм двигуна - 1950 см.куб., тип двигуна - дизель, VIN-код НОМЕР_9, країна реєстрації - Болгарія в режимі "тимчасове ввезення", згідно положень ст.380 Митного кодексу України в порядку, передбаченому для «громадян-нерезидентів».

Отже, зазначені дії позивача мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України, тобто дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Статтею 485 Митного кодексу України передбачено адміністративну відповідальність у випадку заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Вчинення правопорушення позивачем стверджується протоколом про порушення митних правил №0229/408020301/17 від 11.02.2017 року, даними АСМО "Інспектор", ПІК "Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення" ЄАІС ДФС, поясненням позивача, інформацією Иорданештської сільської ради, міжрайонного оперативно-розшукового відділу з м.д.н.п. Чернівці Прикордонної служби України, Управління міграційної служби України в Чернівецькій області, Митним та Податковим кодексом України.

Таким чином, позивачем порушені вимоги ст.485 Митного кодексу України при тимчасовому ввезенні на територію України транспортного засобу іноземної реєстрації. Надаючи паспорт громадянина Румунії, позивач вчинив зазначені дії з метою ухилення від сплати митних платежів, які підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Водночас, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що при тимчасовому ввезенні на територію України транспортного засобу не можуть бути проведені розрахунки митних платежів, однак зазначене є безпідставним, з огляду на наступне.

Частиною 6 ст. 104 МК України передбачено, що для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна: подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення; у випадках, передбачених законодавством, надати органу доходів і зборів зобов'язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені органом доходів і зборів; подати органу доходів і зборів дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове ввезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством; сплатити митні платежі відповідно до ст. 106 цього Кодексу або забезпечити виконання зобов'язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

Тому, згідно зі ст. 104 Митного кодексу України у митного органу не було підстав для витребування будь-яких документів, як то рахунку-фактури чи рахунку-проформи у позивача при заявленні ним митного режиму «тимчасового ввезення», так як в даному режимі надання таких документів не передбачено.

В свою чергу, позивач, як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, мав можливість надати митниці документ, який підтверджує митну вартість автомобіля. Однак, зазначених доказів ним надано не було.

Враховуючи те, що відповідач - суб'єкт владних повноважень не в змозі встановити достовірну інформацію щодо митної вартості транспортного засобу, оскільки дана інформація може бути визначена лише з технічних паспортів транспортних засобів, документів, що містять відомості про вартість, а також шляхом проведення огляду транспортного засобу із визначенням технічних характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів, а позивач таку інформацію не надав, тому відповідач при розрахунку вартості автомобіля керувався Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 24.11.2003 року №142/5/2092, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за № 1074/8395, що передбачено Митним кодексом України.

Що стосується висновку суду першої інстанції щодо пропущення строку притягнення позивача до відповідальності, то суд апеляційної інстанції не погоджується з цим, та вважає його безпідставним та необгрунтованим, враховуючи слідуюче.

Відповідно до ст.ст. 487-489 Митного кодексу України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до Митного кодексу України, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу ст. 495 Митного кодексу України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді.

Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

За змістом ст. 523 Митного кодексу України, від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно ст. 525 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи.

Тобто, з метою оперативного вирішення справи про порушення митних правил та найефективнішого виконання завдань, покладених на митні органи, встановлено 15-денний термін для розгляду справи про порушення митних правил, який входить до шестимісячного строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Початок обчислення цього терміну настає з моменту отримання керівником митниці або його заступником, або судом відповідних матеріалів, необхідних для вирішення справи.

Встановлений термін для розгляду справи про порушення митних правил є остаточним і не може бути продовжений.

Крім того, відповідно до ст. 491 Митного кодексу України підставами для порушення справи про порушення митних правил є: безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у ч. 1 ст. 319 цього Кодексу; офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Статтею 467 Митного кодексу України передбачено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені ст.ст. 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Виходячи з аналізу норм ст. 467 Митного кодексу України, законодавець визначив строки накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України - шість місяців з дня виявлення.

Разом з тим, датою виявлення правопорушення, вчиненого позивачем, є дата складання протоколу про порушеня митних правил - 11.02.2017 року. І саме з цієї дати починається відлік шестимісячного строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладені норми законодавства, митним органом дотримано порядок розгляду справи про порушення митних правил та строків притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки матеріали справи підтверджують те, що посадові особи митниці діяли відповідно до вимог чинного законодавства та в межах наданих їм повноважень.

Враховуючи викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби в Чернівецькій області задовольнити повністю.

Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 31 січня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 березня 2018 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Смілянець Е. С.