Справа № 522/16352/17
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 р.м.ОдесаСправа № 522/16352/17

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Тарасов А.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.,

за участю секретаря - Худика С.А.,

за участю представника відповідача - Росінець О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 (ОСОБА_2) до Управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 (ОСОБА_2.), звернулася з позовом до Управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради (далі - відповідач, Управління), в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в наданні публічної інформації, згідно запиту на інформацію від 07.08.2017 року № 01-18/15 та щодо ненадання публічної інформації, згідно запиту на інформацію від 07.08.2017 року № 01-18/15. Також позивач просила зобов'язати Управління у п'ятиденний строк надати відповідь на її запит на інформацію від 07.08.2017 року № 01-18/15, відповідно до поставлених питань і у той же строк подати до суду звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилалася на те, що ненадання відповідачем інформації з питань зазначених у запиті, порушує її право на доступ до публічної інформації, відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", оскільки, на її думку, діючим законодавством, а саме: Законом України «Про охорону культурної спадщини» та Положенням про управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 16.04.2013 року № 3287-VІ, надання вказаної інформації входить до компетенції відповідача.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 (ОСОБА_2) - задоволено.

Визнано протиправними дії Управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради щодо відмови в наданні ОСОБА_2 (ОСОБА_2) публічної інформації згідно запиту на інформацію від 07.08.2017 року № 01-18/15.

Визнано протиправними дії Управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради щодо ненадання ОСОБА_2 (ОСОБА_2) публічної інформації згідно запиту на інформацію від 07.08.2017 року № 01-18/15.

Зобов'язано Управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради у п'ятиденний строк надати ОСОБА_2 (ОСОБА_2) відповідь на запит на інформацію від 07.08.2017 року № 01-18/15 відповідно до поставлених питань.

В апеляційній скарзі, Управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2017 року скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Так, апелянт зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що Управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради є розпорядником запитуваної інформації, оскільки питання щодо передачі земельних ділянок у приватну власність не входить до повноважень Управління.

15 березня 2018 року від ОСОБА_2 надійшла заява про зміну прізвища, імені та по-батькові на ОСОБА_2, до якої позивачкою надано копію свідоцтва про зміну імені від 07.11.2017 року серія НОМЕР_1 та копію паспорту ОСОБА_2.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 серпня 2017 року позивач, ОСОБА_2 (ОСОБА_2.)., звернулася до Управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради із запитом на інформацію, згідно якого просила надати інформацію стосовно наявності в межах земельних ділянок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, земель, які не підлягають передачі у приватну власність відповідно до статті 83 Земельного Кодексу України.

Листом від 08.08.2017 року № 01-18/15 Управлінням було повідомлено позивача, що відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини» та Положення про управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради затвердженого рішенням Одеської міської ради від 16.04.2013 року № 3287-VІ питання, щодо передачі земельних ділянок у приватну власність не входить до повноважень Управління.

Вважаючи таку відповідь на її запит протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку, що відповідач є розпорядником запитуваної інформації, а тому відмова у наданні відповіді на запит ОСОБА_2 (ОСОБА_2.) є протиправною та такою, що порушує право позивача, визначене чинним законодавством України, на доступ до публічної інформації.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для з'ясування того, чи є інформація публічною, суди досліджують підстави одержання чи створення інформації суб'єктами владних повноважень. Для вирішення цього питання суди з'ясовують підстави отримання чи створення запитуваної інформації та враховують те, що публічна інформація одержується чи створюється суб'єктами владних повноважень на виконання обов'язків, визначених чинним законодавством.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 року № 2939-V (далі - Закон № 2939) запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Визначення поняття "публічна інформація" наведено у ст. 1 Закону Закон № 2939. Так, відповідно до частини першої цієї статті публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 вказаного Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем був поданий запит до Управління, згідно якого заявник просив надати інформацію стосовно наявності в межах земельних ділянок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, земель, які не підлягають передачі у приватну власність відповідно до статті 83 Земельного кодексу України.

Вирішуючи питання чи відповідає інформація, яку запитував позивач, критеріям, встановленим наведеними вище нормами закону, а саме: чи є така інформація публічною та чи є відповідач розпорядником такої інформації, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (уразі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах визначених цим та іншими законами.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (уразі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах визначених цим та іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України та ч.З ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Управління з питань охорони культурної спадщини є спеціально уповноваженим органом охорони культурної спадщини місцевого самоврядування, до компетенції якого входять повноваження виконавчих органів міської ради у сфері охорони культурної спадщини.

Разом з цим, відповідно до ч.2 ст. 4 Земельного Кодексу завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно ч.1, ч. 2 ст.2 Земельного Кодексу земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади..

Статтею 12 вказаного Кодексу передбачені повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин, відповідно до якої до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Отже, відповідно до ч.2 ст. 2, ст. 12 Земельного Кодексу України управління з питань охорони культурної спадщини не є суб'єктом земельних відносин, а є спеціально уповноваженим органом у сфері охорони культурної спадщини, та не є таким у сфері земельних відносин.

Колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на пункт 2.2.17 Положення про управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 16.04.2013 року № 3287-VІ, оскільки повноваження, передбачені пунктом 2.2.17 Положення про управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради не передбачені Земельним кодексом України або Законом України «Про охорону культурної спадщини», ані іншими законами України.

Таким чином питання щодо передачі земельних ділянок у приватну власність не входить до повноважень Управління, а тому воно не є розпорядником щодо такої інформації.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку коли розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

Отже, з аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що оскільки Управління не є розпорядником запитуваної інформації, то відмовляючи у наданні відповіді на запит ОСОБА_2 відповідач діяв у межах чинного законодавства України. У зв'язку з викладеним, відсутні підстави для визнання протиправними дії управління та відповідно задоволення позовних вимог.

Вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судом першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідно до ст. ст. 242 КАС України КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 317 КАС України суд апеляційної інстанції має право скасувати повністю судове рішення, прийняте на підставі неправильного застосування норм матеріального права і ухвалити нове судове рішення.

Керуючись ст.ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради - задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 (ОСОБА_2) до Управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити певні дії - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_2 (ОСОБА_2) - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 23.03.2018р.

Суддя - доповідач :

Судді: