Справа № 446/1850/16-а
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/337/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р.М., Улицького В.З.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Кам`янка - Бузького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 14 листопада 2017 року (ухвалену головуючим - суддею Бакай І.А. у м. Кам`янка - Бузька) у справі № 446/1850/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кам`янка - Бузького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача (з врахуванням уточнення позовних вимог) в якому просить визнати протиправними дії Кам'янка-Бузького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області щодо ненарахування і невиплати йому надбавки до пенсії як члену сім'ї реабілітованого громадянина в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 07.04.2016; зобов'язати Кам'янка-Бузьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області здійснити нарахування і виплачувати йому щомісячно надбавку до пенсії, як члену сім'ї реабілітованого громадянина в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням виплачених сум, починаючи з 07.04.2016.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що він визнаний реабілітованим та отримує пенсію за віком з врахуванням підвищення до пенсії як члена сім`ї репресованої з політичних мотивів родини, розмір якої не відповідає розміру, встановленого пунктом «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 14.11.2017 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Кам'янка-Бузького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_1 щомісячної надбавки до пенсії як примусово переселеному члену сім'ї реабілітованого громадянина, в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 07.04.2016 з врахуванням виплачених сум. Зобов'язано Кам'янка-Бузьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області здійснити нарахування та виплачувати ОСОБА_1, як примусово переселеному члену сім'ї реабілітованого громадянина, щомісячно підвищення до пенсії у розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 07.04.2016 з урахуванням виплачених сум і до настання обставин, з якими Закон пов'язує зміну чи припинення таких виплат.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що підвищення до пенсії, яке виплачується відповідачем в обсягах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008, звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить Закону України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу.

Вказану постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконною, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» громадянам, які є членами сімей осіб, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії підвищення проводиться в розмірі 43,52 грн. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема, питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Бюджетного кодексу України. Тому, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що згідно довідки про реабілітацію від 14.04.1992, виданої Інформаційним центром УВС Львівської області ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі ст. 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» від 17.04.1991 , як член сім'ї репресованої з політичних мотивів родини - визнаний реабілітованим.

Позивач перебуває на обліку в Кам'янка-Бузькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Львівської області та отримує пенсію за віком, із врахуванням підвищення до пенсії як член сім`ї громадян, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані.

У відповідності до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивачу передбачена надбавка до пенсії в розмірі 25 % від мінімальної пенсії за віком.

Однак, позивачу нараховують лише доплату в розмірі 43,52 грн., як встановлено п. 2 ч. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 № 654.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з'ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які набули правового статусу реабілітованих, основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», дія якого поширюється на осіб, необґрунтовано засуджених судами України або репресованих на території республіки іншими державними органами в будь-якій формі, включаючи позбавлення життя або волі, переселення в примусовому порядку, вислання і заслання за межі республіки, позбавлення громадянства, примусове поміщення до лікувальних закладів, позбавлення чи обмеження інших громадянських прав або свобод з мотивів політичного, соціального, класового, національного і релігійного характеру.

Статтею 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» встановлено, що реабілітованими є, зокрема, особи, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі «двійками», «трійками», особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР «Про кримінальну відповідальність за державні злочини» від 25.12.1958, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону.

Із змісту ст. 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» слідує, що підлягають реабілітації всі громадяни, заслані і вислані з постійного місця проживання та позбавлені майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім'ями.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії підвищуються на 50 %, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п.6 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення». Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Колегією суддів з`ясовано, що позивачу виплачується підвищення до пенсії в розмірі, встановленому постановою КМ України № 654 від 16.07.2008 р. «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», що становить 43 грн. 52 коп., тобто в розмірі, меншому, ніж той, що гарантований п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

Згідно з висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішенні № 5-рп/2002 від 20.03.2002, право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк.

Таким чином, постанова КМ України № 654 від 16.07.2008 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» є підзаконним актом, при цьому норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» мають вищу юридичну силу, а тому підлягають до застосування у даних спірних правовідносинах.

Також суд першої інстанції вірно покликався на приписи ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами лише цього Закону, чинним законодавством інший мінімальний розмір пенсії за віком не визначений, тому слід застосовувати цей розмір.

Аналізуючи наведені правові норми та фактичні обставини справи, виходячи із визначених загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, колегія суддів дійшла висновку, що підвищення до пенсії, яке виплачується позивачу в обсягах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654, істотно звужує обсяг встановлених законом прав та суперечить Закону України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу, тому дії відповідача щодо невиплати позивачу підвищення до пенсії як члену сім'ї репресованої особи і згодом реабілітованої із розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», є протиправними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кам`янка - Бузького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області залишити без задоволення, а постанову Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 14 листопада 2017 року у справі № 446/1850/16-а - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Р. М. Гулид
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 26 березня 2018 року