Справа № 695/548/18
Суддя: Таратін В. О.
Дата ухвалення: 2018-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/548/18

номер провадження 2-а/695/35/18

23 березня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Таратіна В.О.,

при секретарі Курченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Золотоноша у порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання дій інспектора протиправними та скасування постанови серії ЕААА №292955 від 12.02.2018 р. про накладення на нього адміністративного стягнення.

Позовні вимоги мотивовані тим, 12 лютого 2018 року він рухався на автомобілі Мазда 5, номерний знак НОМЕР_1, по вулиці Семінарська м. Одеса. Його наздогнав автомобіль патрульної поліції подаючи сигнал зупинитися. Після зупинки, співробітник поліції пояснив, що позивач нібито не виконав вимоги знаку 4.1 «рух прямо» та здійснив поворот ліворуч, чим порушив вимоги п. 8.4 ПДР України.

На підставі цього співробітник поліції виніс постанову серія ЕАА N9292955 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та наклав штраф в розмірі 255,00 грн.

З винесеною постановою позивач не згідний та вважає, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, є протиправними.

Постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням її змісту та процедури складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Постанова складена без врахування зауважень, пояснень позивача. Докази вчинення ним правопорушення відсутні, факт порушення оснований на припущеннях. Протокол про адміністративне правопорушення не складався. А у випадку, якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не зафіксоване в автоматичному режимі, має бути складено протокол про адміністративне правопорушення.

Оскаржувана постанова не містить дату та час вчинення адміністративного правопорушення та винесена на місці зупинки позивача. В постанові навіть не вказано, де та по якій вулиці міста рухався позивач на автомоіблі, де він здійснив порушення. Свідки, які могли б підтвердити факт правопорушення, фото, відеозйомка, відсутні. Дані цих осіб є відомостями, які мають зазначатися у постанові.

Відповідно до ст. 276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою, де розташоване управління патрульної поліції в Одеській області.

Оскільки, у вчиненні адміністративного правопорушення винним позивач себе не вважає та не володіє достатніми знаннями у галузі законодавства про адміністративні правопорушення у цій сфері, йому необхідна була кваліфікована правова допомога під час розгляду даної справи, зокрема для складання й написання ґрунтовних заперечень та пояснень, надання додаткових документів, встановлення необхідних фактів.

Проте йому не було забезпечено реалізацію цього права, що призвело до звуження мого права на захист підчас винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позивач вважає постанова винесена передчасно з порушенням вимог ст.ст. 251, 280, 276 КУпАП, без додаткової перевірки, як наслідок є незаконною та необґрунтованою.

В судове засідання позивач не зявився, але 23.03.2018 р. надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач 1 - інспектор Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_2в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, відзиву на позов або заяви про визнання позову суду не надав.

Представник відповідача 2 - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліціїв судове засідання не зявився, але 23.03.2018 р. на електронну адресу суду надіслав відзив на позов. У відзиві зазначено, що 12.02.2018 р. приблизно о 15 год. 27 хв. у м. Одесі під час патрулювання поліцейськими було помічено як громадянин ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_2 рухався по вул. Середньофонтанська зі сторони вул. Пироговська та на перехресті з вул. Семінарська здійснив поворот ліворуч, порушивши при цьому вимоги дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо», чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Поліцейські відреагували на це правопорушення та зупинили позивача.За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 було винесено постанову ЕАА № 292955 від 12.02.2018 р., якою його притягнуто до адміністративної відповідальності й накладено стягнення вигляді штрафу. Дана постанова винесена за правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі, про що зазначено в самій постанові

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 дозволяється фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Протокол про адміністративне правопорушення при цьому не складається.

В діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Інспектор мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу позивача, розгляду справи на місці вчинення правопорушення, ним дотримана процедура та порядок розгляду справи, постанова серії ЕАА № 292955 від 12.02.2018 р. обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством.

Представник відповідача доводи позивача щодо необхідності скасування постанови вважає безпідставними, необґрунтованими, в задоволені позовних вимог просив суд відмовити повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, відзив на позов, встановив наступне.

12.02.2018 р. інспектор Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_2 виніс постанову серія ЕАА №292955, якою ОСОБА_1 притягнув до відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме за невиконання вимог знаку 4.1. «Рух прямо» та здійснення повороту ліворуч, чим порушив п.8.4. ПДР України, а тому на нього накладено стягнення штраф 255,00 грн.

Оскаржувана постанова винесена інспектором 12.02.2018 року, а звернувся позивач з позовом 22.02.2018 року, тому строк оскарження постанови позивачем не порушено.

За правилами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 283 КУпАП - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст.276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування.

Вказане вбачається з Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, в якому зазначено, що: «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Пунктом 2.3 вказаного Рішення передбачено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

За Кодексом до цього переліку ч.1 ст.122 КУпАП не належать.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень розгляду у скороченому провадженні не підлягають. (ВАСУ справа № К/800/37207/15 від 26 жовтня 2016 року (№ в ЄДРСРУ 62469310).

Частина третя ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Частина третя ст. 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Однак, зміни до ст.258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція № 1395, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України. Вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи постанови Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією.

З огляду на викладене, вбачається, що нескладення протоколу про адміністративне правопорушення не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке утворює самостійну підставу для скасування постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення (20 грудня 2016 р. справа № 536/1417/16-а, ЄДРСРУ № 63586316).

Разом з тим, ст. 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується. (12.01.2017р. справа № 640/20250/16-а, ЄДРСРУ № 64003079; 13.01.2017 р. справа № 604/1117/16-а, ЄДРСРУ № 64040166; 16.01.2017 р. справа № 725/5847/16-а ЄДРСРУ № 64094623).

Більше того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05;п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_3 проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Згідно п.2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015р. по справі №1-11/2015, - органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (ч.2ст.6 Основного Закону України).

Відповідно до ст.280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 ст. 283, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч. 3 ст. 283 КУпАП).

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обовязки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно до п.9 Інструкції - розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд приходить до висновку, що належними доказами, що можуть підтвердити наявність адміністративного правопорушення, є фото- або відеофіксація, пояснення свідків, а як вбачається з оскаржуваної постанови у ній відсутній запис про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, як і відсутні інші докази.

Відповідно до положень ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, постанова про адміністративне правопорушення виноситься при наявності доказів правопорушення, а в даному випадку судом було встановлено, що доказів вчинення адміністративного правопорушення в постанові не наведено, що само по собі є безумовною підставою для скасування рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова не містить достатніх доказів порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, про які йдеться в постанові. Жодних доказів того, що позивач не виконав вимоги дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо», відповідачем суду не надано, тому, як наслідок, позов підлягає до задоволення.

Надане представником відповідача фото місця вчинення правопорушення не може слугувати доказом вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, оскільки на ньому не зафіксований сам факт вчинення правопорушення. Крім того на фото не видно, що на дорозі встановлено саме знак 4.1 «Рух прямо», а на фото міститься лише словесне зазначення назви знаку.

Керуючись ст.ст. 241-246, 271, 286 КАС України, -

ВИРІШИВ

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАА № 292955 від 12.02.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., і закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.О.Таратін