Справа № 808/473/18
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року Справа № 808/473/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сірик К.Л.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали адміністративної справи

за позовом: ОСОБА_1 (71108, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1)

до: Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71118, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Консульська, буд.23-л, )

про: визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06.02.2018 ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача №57 від 18.12.2017 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства; зобовязання призначити позивачу пенсію за віком як матері інваліда з дитинства, відповідно до ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 14.12.2017 з моменту звернення до відповідача.

Ухвалою суду від 12.02.2018 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження 06.03.2018 з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 21.02.2018 задоволено клопотання позивача про участь у судовому засіданні, призначеному на 06.03.2018, в режимі відеоконференції. Забезпечення проведення відеоконференції доручено Бердянському міськрайонному суду Запорізької області.

У судовому засіданні 06.03.2018 у розгляді справи оголошено перерву до 22.03.2018, задоволено клопотання сторін про участь в наступному судовому засіданні в режимі відеконференції.

У судовому засіданні 22.03.2018, на підставі ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

У відповідності до вимог ч.11 ст. 195, ч.1 ст.229 КАС України у відкритому судовому засіданні здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів відеозапису TrueConf та «Камертон».

Позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві та відповіді на відзив відповідача. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що відмова відповідача в призначенні позивачу пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства є протиправною, оскільки існують всі підстави для призначення такої пенсії. Посилання відповідача на відсутність медичного висновку лікарсько-консультаційної комісії щодо медичних показань дитини для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку вважають недоречними, оскільки дитина позивачки була визнана інвалідом з дитинства віком до 18 років, відповідно до висновку лікарсько-консультаційної комісії 18.11.1992 на підставі діагнозу цукровий діабет 1 типу, інсуліново-залежної форми, група інвалідності - 2. Інвалідність встановлено безстроково. Також вказують, що відповідно до довідки Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 31.01.2018 № 262, донька позивачки (ОСОБА_4) з 18.11.1992 знаходиться на обліку в Бердянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію по інвалідності (інвалід з дитинства, 2 гр.), призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у сумі 1452 грн. З пенсійного посвідчення серія ААЗ № 003579 виданого 03.04.2013 вбачається, що ОСОБА_4 призначена пенсія як інваліду з дитинства II група, довічно. На думку позивача та представника позивача, вищевказані документи повністю підтверджують факт, що інвалідність доньки позивачки, як інваліда з дитинства, була встановлена в 1992 році і відповідач безпідставно відмовив у призначенні позивачці пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства. Крім того, загальний страховий стаж роботи позивачки, згідно трудової книжки, становить понад 20 років, що свідчить про наявність всіх підстав для дострокового виходу позивачки на пенсію за віком. Відтак, відмову Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Запорізької області за № 57 від 18.12.2017 вважають протиправною та такою, що не ґрунтується на приписах чинного законодавства. Просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Посилаючись на постанову Верховного суду України від 27.04.2014 зазначає, що мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Визнання доньки позивачки дитиною-інвалідом у дев'ятирічному віці свідчить про відсутність обставин, які б свідчили про те, що ця дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. З наведених підстав просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

Як свідчать обставини справи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, має доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтво про народження серія ІV ЖС №405655, після одруження ОСОБА_4, свідоцтво про шлюб серія 1-ЖС № 103415 від 24.09.2011 (а.с.7-11).

Згідно довідки лікарсько-консультаційної комісії від 18.11.1992 ОСОБА_5 діагностовано цукровий діабет, інсуліново-залежної форми з подальшим оформленням інвалідності (а.с.14).

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії АД №030976 від 29.11.2005 ОСОБА_5 при повторному огляду підтверджена інвалідність ІІ групи з дитинства безстроково (а.с.15).

Висновком лікарсько-консультаційної комісії КУ БГС «Бердянське територіальне медичне обєднання» №56.0 від 15.11.2017 підтверджено оформлення інвалідності ОСОБА_5 з 18.11.1992 (а.с.16).

Згідно довідки Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №262 від 31.01.2018 ОСОБА_4 знаходиться на обліку відповідача з 18.11.1992 і отримує пенсію по інвалідності (інвалід з дитинства ІІ групи) (а.с.21).

З пенсійного посвідчення серія ААЗ №003579 виданого 03.04.2013 вбачається, що ОСОБА_4 призначена пенсія як інваліду з дитинства II група, довічно (а.с.12).

З посвідчення серія АГ №622525 від 30.11.2005 вбачається, що ОСОБА_5 призначена пенсія як інваліду II групи, довічно з 18.11.1992 (а.с.13).

14.12.2017 ОСОБА_1 після досягнення 50-річного віку звернулася до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про призначення пенсії за віком згідно ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як матері інваліда з дитинства, яка має страховий стаж понад 15 років (а.с.19).

При зверненні нею було надано до заяви пакет документів (підтверджується розпискою-повідомленням від 14.12.2017 №448) відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"(а.с.19). Інших документів співробітниками відповідача витребувано не було

Рішенням про відмову у призначенні пенсії від 18.12.2017 за №57, позивачці було відмовлено в призначенні пільгової пенсії з посиланням на відсутність медичного висновку лікарсько-консультаційної комісії, щодо медичних показань дитини для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку (а.с.20).

В матеріалах справи міститься повідомлення про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії від 21.12.2017 вих.№18631/041 (а.с.19).

Не погодившись з рішенням відповідача, позивачка звернулася з вказаним позовом до суду.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон України №1058-IV), пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 17 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон України №1788-ХІІ) встановлено, що жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "є" і "ж" статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).

Згідно з частиною 3 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України №1058-IV тимчасово, до прийняття відповідного Закону жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до п.п. 5 п. 2.1 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок) до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи, які засвідчують особливий статус особи: документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом (при призначенні пенсії згідно з абз. 4 п. 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону).

Пунктом 2.18 Порядку передбачено, що визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги.

У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Як встановлено матеріалами справи доньці позивачки встановлена саме інвалідність з дитинства, до досягнення нею 18 річного віку, що підтверджується, зокрема, пенсійним посвідченням № серії ААЗ №003579 від 03.04.2013 (а.с.12), посвідченням серія АГ №622525 від 30.11.2005 (а.с.13), довідкою лікарсько-консультаційної комісії від 18.11.1992 (а.с.14), довідкою до акта огляду МСЕК серії АД №030976 від 29.11.2005 (а.с.15), висновком лікарсько-консультаційної комісії КУ БГС «Бердянське територіальне медичне обєднання» №56.0 від 15.11.2017 (а.с.16), довідкою Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №262 від 31.01.2018 (а.с.21).

Системний аналіз змісту п. 2.18 Порядку, а також наведених норм Закону України №1058-IV та Закону України №1788-ХІІ свідчить про те, що законодавством розмежовано поняття інваліда з дитинства та дитини-інваліда.

Так, згідно з вимогами Порядку необхідність подання висновку про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, передбачено лише для інвалідів з дитинства, які визнані такими після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Проте, як зазначено вище, ОСОБА_5 визнана інвалідом з дитинства до досягнення вісімнадцятирічного віку, в зв'язку з чим суд вважає, що доводи відповідача про обов'язковість такого висновку лікарсько-консультаційної комісії є необґрунтованими.

При цьому, факт досягнення позивачем на час звернення із заявою про призначення пенсії 50 річного віку та наявність у неї стажу роботи не менше 15 років відповідачем не заперечується.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивач є матір'ю інваліда з дитинства (інвалідність встановлена до досягнення дитиною 18 років), виховувала її до цього віку, досягла 50 років та має не менше 15 років страхового стажу, що є підставою для призначення їй дострокової пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV згідно її звернення за пенсією, з урахуванням положень ст. 45 Закону України №1058-IV.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.09.2014, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, якщо суть вимоги особи повязана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підгрунтя.

Враховуючи вищезазначене, у відповідача були відсутні правові підстави вимагати у ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства, подання медичного висновку лікарсько-консультаційної комісії проте, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Отже, рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії №57 від 18.11.2017 є протиправним та не ґрунтується на приписах чинного законодавства.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню відповідача, суд виходить з приписів ч. 2 ст.2 КАС України, відповідно до яких встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1409,60 грн., що підтверджується квитанцією №18636134 від 02.02.2018 (а.с.25).

Таким чином, судовий збір у розмірі 1409,60грн. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (71108, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71118, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Консульська, буд.23-л, ) про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №57 від 18.12.2017 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства.

Зобовязати Бердянське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком як матері інваліда з дитинства, відповідно до ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 14.12.2017 з моменту звернення до Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71118, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Консульська, буд.23-л, ) на користь ОСОБА_1 (71108, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_3) судовий збір у розмірі 1409 (одна тисяча чотириста девять) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 27.03.2018.

Суддя І.В. Садовий