Справа № 826/1840/17
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1840/17 Суддя (судді) першої інстанції: ОСОБА_1
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Ісаєнко Ю.А.,

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа: Гаражно-будівельного кооперативу "Теремки-1" про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_13 звернулися до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа: Гаражно-будівельного кооперативу "Теремки-1" про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинити дії.

За змістом даного позову позивачі просять: встановити наявність чи відсутність компетенції (повноважень) Голосіївської РДА щодо розгляду, перевірки заяв, скарг членів гаражних, гаражно-будівельних кооперативів, зокрема ГБК "Теремки-1" щодо, на думку заявників, скаржників, протиправних та незаконних рішень, дій та бездіяльності уповноважених органів управління кооперативу та його посадових осіб в ГБК "Теремки-1", зокрема, про які йде мова в "скарзі про безпідставне, протиправне та незаконне встановлення розмірів внесків", заявників, позивачів від 04 січня 2017 року № 100/ОП/КО-3; у разі встановлення судом наявності компетенції (повноважень) відповідача - зобов'язати відповідача розглянути по суті скаргу про безпідставне, протиправне та незаконне встановлення розмірів внесків", заявників, позивачів від 04 січня 2017 року № 100/ОП/КО-3; в іншому випадку - встановлення судом компетенції відповідача, - повідомити заявників, скаржників, до якого (яких) уповноважених законом державних органів України мають право, повинні, зобов'язані звернутись заявники, скаржники за захистом своїх абсолютно очевидно порушених законних права, свобод та інтересів із відповідними заявами та скаргами, про які йшла мова у "скарзі про безпідставне, протиправне та незаконне встановлення розмірів внесків", заявників, позивачів від 04 січня 2017 року № 100/ОП/КО-3.

Свої вимоги обгрунтовують тим, що, на їх думку, відповідач неправомірно не розглянув колективну скаргу по суті та не вжив заходи реагування відносно ГБК "Теремки-1", чим порушив вимоги Закону України "Про місцеві державні адміністрації".

Третьою особою подано заперечення до позовної заяви, за змістом яких остання вказує, що, на її думку, даний позов подано неналежними суб'єктами звернення, оскільки вважає, що нормами КАС України не передбачено можливості звернення фізичної особи до адміністративного суду з позовом про встановлення відсутності компетенції суб'єкта владних повноважень, такі вимоги можуть мати місце у спорі між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, в тому числі делегованих повноважень. Також третя особа зауважила, що компетенція суду не поширюється на вирішення питань, що стосуються внутрішньо статутної діяльності організації ГБК «Теремки-1».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повністю. Свої вимоги обгрунтовують тим, що, на їх думку, судом першої інстанції не було повно з'ясовано обставини справи та ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу протягом встановленого судом строку учасниками справи до суду не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_13 є членами ГБК "Теремки-1", розташованого за адресою: м. Київ просп. Академіка Глушкова, 67, і власниками гаражів у даному кооперативі, що підтверджується відповідними довідками ГБК "Теремки-1".

Позивачі, як члени ГБК "Теремки-1", 04 січня 2017 року подали до Голосіївської РДА скаргу "про безпідставне, протиправне та не законне встановлення розмірів внесків", у якій просили: розглянути дану "Заяву про безпідставне, протиправне та незаконне встановлення розмірів внесків"; встановити чи існує в ГБК "Теремки-1" економічно обґрунтована потреба в збиранні, отриманні щомісячних членських внесків в сумі 47700 (сорок сім тисяч сімсот) гривень для забезпечення поточної (постійної діяльності кооперативу; встановити-чи існує в ГБК "Теремки-1" економічно обґрунтована потреба в збиранні, отриманні щомісячних членських внесків з кожного члена ГБК "Теремки-1" в сумі 150 (сто п'ятдесят) гривень на місяць; встановити-чи існує в ГБК "Теремки-1" економічно обґрунтована потреба в збиранні, отриманні щомісячних членських внесків з кожного члена ГБК "Теремки-1" в сумі 180 (сто вісімдесят) гривень на місяць; Встановити чи існує в ГБК "Теремки-1" економічно обґрунтована потреба в збиранні, отриманні цільових внесків в сумі - 2120000 (два мільйона сто двадцять тисяч) гривень; встановити чи існує в ГБК "Теремки-1" економічно обґрунтована потреба в збиранні, отриманні цільових внесків з кожного члена ГБК "Теремки-1" в сумі 8000 (вісім тисяч) гривень, а саме без мети отримання прибутку з членів кооперативу; встановити - будь-які фактичні, документальні докази економічної обґрунтованості встановлення розміру членських внесків, саме без мети отримання прибутку з членів кооперативу; встановити будь-які фактичні, документальні докази економічної обґрунтованості встановлення розміру пайового внеску (вартість гаража) в сумі 40 (сорок) гривень; оскільки не існує нереальних власників 122 (ста двадцяти) гаражів-необхідно провести інвентаризацію гаражів та встановити реальних власників гаражів; просили: Голосіївську районну державну адміністрацію в м. Києві уважно дослідити всю діяльність, так званих "не уповноважених представників" ГБК "Теремки-1", та осіб, винних у порушенні законодавства України, притягнути до відповідальності, передбаченої законодавством України; вжити відповідні заходи реагування та досконало розслідувати всі обставини даної справи; осіб, винних у порушеннях законодавства, притягнути до відповідальності передбаченої законодавством України; про вжиті заходи реагування повідомити заявників за адресою: 03187, АДРЕСА_1, тел.НОМЕР_1, НОМЕР_2 - ОСОБА_3.

За результатами опрацювання вказаної скарги відповідач у листі від 16 січня 2017 року № 100/ОП/КО-3 повідомив, що відповідно до частини третьої статті 36 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцеві державні адміністрації не втручаються в господарську діяльність підприємств, установ і організацій, тому вирішення зазначеного у зверненні питання не відноситься до компетенції Голосіївської РДА, з урахуванням чого роз'яснено, якщо заявник вважає порушеними свої права та інтереси, може звернутися до суду за захистом, в порядку встановленому чинним законодавством України.

Позивачі вважають, що відповідач неправомірно не розглянув колективну скаргу по суті та не вжив заходи реагування відносно ГБК "Теремки-1", чим порушив вимоги Закону України "Про місцеві державні адміністрації" та звернулися з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні даного адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є неправомірними та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій визначає Закон України "Про місцеві державні адміністрації".

Згідно частин першої та другої статті 1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.

Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцеві державні адміністрації в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечують: 1) виконання Конституції, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади вищого рівня; 2) законність і правопорядок, додержання прав і свобод громадян; 3) виконання державних і регіональних програм соціально-економічного та культурного розвитку, програм охорони довкілля, а в місцях компактного проживання корінних народів і національних меншин - також програм їх національно-культурного розвитку; 4) підготовку та виконання відповідних бюджетів; 5) звіт про виконання відповідних бюджетів та програм; 6) взаємодію з органами місцевого самоврядування; 7) реалізацію інших наданих державою, а також делегованих відповідними радами повноважень.

Статтею 13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" передбачено, що до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань: 1) забезпечення законності, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян; 2) соціально-економічного розвитку відповідних територій; 3) бюджету, фінансів та обліку; 4) управління майном, приватизації, сприяння розвитку підприємництва та здійснення державної регуляторної політики; 5) промисловості, сільського господарства, будівництва, транспорту і зв'язку; 6) науки, освіти, культури, охорони здоров'я, фізкультури і спорту, сім'ї, жінок, молоді та дітей; 7) використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля; 8) зовнішньоекономічної діяльності; 9) оборонної роботи та мобілізаційної підготовки; 10) соціального захисту, зайнятості населення, праці та заробітної плати. Місцеві державні адміністрації вирішують й інші питання, віднесені законами до їх повноважень.

Згідно з нормами статті 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та статті 18 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад та місцевих державних адміністрацій відповідно в галузі бюджеті, фінансів і цін, до яких не відносяться повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад та місцевих державних адміністрацій регулювати та контролювати розмір та економічну обґрунтованість внесків членів кооперативів, що не перебувають у комунальній власності відповідної територіальної громади.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцева державна адміністрація: 1) забезпечує виконання Конституції та законів України, рішень Конституційного Суду України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів державної влади; 2) забезпечує здійснення заходів щодо охорони громадської безпеки, громадського порядку, боротьби зі злочинністю; 3) забезпечує розгляд звернень громадян та їх об'єднань, контролює стан цієї роботи в органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в організаціях і установах, розташованих на відповідній території; 4) здійснює заходи щодо організації правового інформування і виховання населення; 4-1) забезпечує надання безоплатної первинної правової допомоги; 5) розглядає питання і вносить пропозиції про нагородження державними нагородами України; 6) забезпечує виконання актів законодавства з питань громадянства, пов'язаних з перебуванням іноземців та осіб без громадянства, сприяє органам та підрозділам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у додержанні правил паспортної системи; 7) проводить роботу, пов'язану з розробленням та здійсненням заходів щодо розміщення, працевлаштування, соціально-побутового і медичного обслуговування осіб, яких визнано в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, а також депортованих осіб, які добровільно повертаються в регіони їх колишнього проживання; 8) забезпечує виконання законодавства щодо національних меншин і міграції, про свободу думки і слова, свободу світогляду і віросповідання; 9) оголошує у разі стихійного лиха, аварій, катастроф, епідемій, епізоотій, пожеж, інших надзвичайних подій зони надзвичайної ситуації; здійснює передбачені законодавством заходи, пов'язані з підтриманням у них громадського порядку, врятуванням життя людей, захистом їх здоров'я і прав, збереженням матеріальних цінностей; 10) сприяють діяльності аварійно-рятувальних служб за місцем їх дислокації, під час прямування до зон надзвичайних ситуацій та під час ліквідації надзвичайних ситуацій, зокрема у поданні їм необхідних транспортних та інших матеріальних засобів і послуг; 11) погоджує проект плану проведення потенційно небезпечних заходів в умовах присутності цивільного населення за участю особового складу Збройних Сил України, інших військових формувань та правоохоронних органів з використанням озброєння і військової техніки; взаємодіє з органами військового управління під час планування та проведення таких заходів з метою запобігання і недопущення надзвичайних ситуацій та ліквідації їх наслідків; 12) забезпечує своєчасне інформування населення про загрозу виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій під час проведення потенційно небезпечних заходів в умовах присутності цивільного населення за участю особового складу Збройних Сил України, інших військових формувань та правоохоронних органів з використанням озброєння і військової техніки; 13) розглядає проектну документацію на будівництво захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони) та розділ щодо інженерно-технічних заходів цивільного захисту (цивільної оборони) у складі містобудівної документації; 14) перевіряє наявність і утримання в готовності локальних систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій на об'єктах, які підлягають обладнанню системами раннього виявлення надзвичайних ситуацій; наявність і готовність до використання у надзвичайних ситуаціях засобів колективного та індивідуального захисту населення, майна цивільного захисту, стан їх утримання та ведення обліку; 15) перевіряє підготовку населення до дій у надзвичайних ситуаціях; 16) бере участь у вирішенні питань проведення виборів і референдумів та адміністративно-територіального устрою у межах, визначених законодавством; 17) розглядає справи про адміністративні правопорушення, віднесені до її відання, утворює адміністративні та спостережні комісії, координує їх діяльність; 18) здійснює управління архівною справою та діловодством; 20) забезпечує здійснення заходів щодо соціальної адаптації осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк; 21) забезпечує здійснення заходів щодо осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують медичної допомоги у зв'язку із захворюванням на туберкульоз; 22) забезпечує здійснення заходів щодо ведення Державного реєстру виборців відповідно до закону; 23) здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (крім обласних державних адміністрацій).

Аналогічні повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян містяться у статті 38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Наведене свідчить, що до повноважень місцевих державних адміністрацій не відносяться дослідження та встановлення економічної обґрунтованості розміру внесків членів кооперативів, що не перебувають у комунальній власності відповідної територіальної громади, дослідження правомірності діяльності представників таких кооперативів, проведення інвентаризації в кооперативах та інші питання, які порушені позивачами у скарзі від 04 січня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" для реалізації наданих повноважень місцеві державні адміністрації мають право, зокрема: проводити перевірки стану додержання Конституції України та законів України, інших актів законодавства органами місцевого самоврядування та їх посадовими особами, керівниками підприємств, установ, організацій, їх філіалів та відділень незалежно від форм власності і підпорядкування по напрямах, визначених статтею 16 цього Закону; давати згідно з чинним законодавством обов'язкові для виконання розпорядження керівникам підприємств, установ, організацій, їх філіалів та відділень незалежно від форм власності і громадянам з контрольованих питань, порушувати питання про їх відповідальність у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною третьою статті 18 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади можуть виступати з ініціативою щодо перевірок, організовувати їх проведення, а при здійсненні повноважень у сфері контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення проводити перевірки на підприємствах, в установах та організаціях, що не перебувають у комунальній власності, а також фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Таким чином, місцеві державні адміністрації мають право ініціювати проведення перевірок на підприємствах, установах і організаціях та проводити перевірки лише по напрямах, визначених статтею 16 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", а також у сфері контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Порушувати питання про відповідальність керівників підприємств, установ і організацій місцеві адміністрації також можуть лише з контрольованих ними питань.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за: 1) збереженням і раціональним використанням державного майна; 2) станом фінансової дисципліни, обліку та звітності, виконанням державних контрактів і зобов'язань перед бюджетом, належним і своєчасним відшкодуванням шкоди, заподіяної державі; 3) використанням та охороною земель, лісів, надр, води, атмосферного повітря, рослинного і тваринного світу та інших природних ресурсів; 4) охороною пам'яток історії та культури, збереженням житлового фонду; 5) додержанням виробниками продукції стандартів, технічних умов та інших вимог, пов'язаних з її якістю та сертифікацією; 6) додержанням санітарних і ветеринарних правил, збиранням, утилізацією і захороненням промислових, побутових та інших відходів, додержанням правил благоустрою; 8) додержанням правил торгівлі, побутового, транспортного, комунального обслуговування, законодавства про захист прав споживачів; 9) додержанням законодавства з питань науки, мови, реклами, освіти, культури, охорони здоров'я, материнства та дитинства, сім'ї, молоді та дітей, соціального захисту населення, фізичної культури і спорту; 10) охороною праці та своєчасною і не нижче визначеного державою мінімального розміру оплатою праці; 11) додержанням громадського порядку, правил технічної експлуатації транспорту та дорожнього руху; 12) додержанням законодавства про державну таємницю та інформацію; 13) додержанням законодавства про Національний архівний фонд та архівні установи; 14) за дотриманням договірних зобов'язань забудовниками, діяльність яких пов'язана із залученням коштів фізичних осіб у будівництво багатоквартирних житлових будинків; 15) виконанням інженерно-технічних заходів цивільного захисту (цивільної оборони) під час будівництва будинків, споруд, розміщення інших господарських об'єктів, інженерних та транспортних комунікацій; 16) станом захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони).

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що місцеві державні адміністрації, в тому числі відповідач, не наділені повноваженнями дослідження та встановлення економічної обґрунтованості розміру внесків членів кооперативів, що не перебувають у комунальній власності відповідної територіальної громади, дослідження правомірності діяльності представників таких кооперативів, проведення інвентаризації в кооперативах та інші питання, які порушені позивачами у скарзі від 04 січня 2017 року, а також не наділені повноваженнями проводити перевірки на підприємствах, установах і організаціях з питань, які містяться у скарзі позивачів від 04 січня 2017 року, та вживати заходи реагування до підприємств, установ і організацій з непідконтрольних їм питань.

Як передбачено у статті 1 Закону України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Стаття 20 Закону України "Про звернення громадян" встановлює, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Таким чином, за загальним правилом скарга громадян має бути розглянута і вирішена протягом одного місяця від дня надходження, а у разі, якщо питання, порушені у скарзі, не входять до повноважень органу, якому надіслана скарга, така скарга протягом п'яти днів пересилається за належністю відповідному органу чи посадовій особі.

Судом першої інстанції було встановлено, що дотримання відповідачем строку розгляду колективної скарги позивачів ними не заперечується; разом з тим, питання, порушені позивачами у скарзі від 04 січня 2017 року, не входять до кола повноважень Голосіївської РДА, про що їх повідомлено у листі від 16 січня 2017 року № 100/ОП/КО-3.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцеві державні адміністрації не втручаються у господарську діяльність підприємств, установ і організацій, крім випадків, визначених законом.

Згідно з частиною третьою статті 23 Закону України "Про кооперацію" кооперативи мають право провадити будь-яку господарську діяльність, передбачену статутом і не заборонену законом.

Частиною шостою статті 37 Закону України "Про кооперацію" встановлено, що забороняється втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування у фінансово-господарську та іншу діяльність кооперативних організацій, крім випадків, прямо передбачених законом.

Згідно з частиною третьою статті 16 Закону України "Про звернення громадян" скарги на рішення загальних зборів членів колективних сільськогосподарських підприємств, акціонерних товариств, юридичних осіб, створених на основі колективної власності, а також на рішення вищих державних органів вирішуються в судовому порядку.

Оскільки питання з приводу сплати членських внесків та відповідних рішень гаражного кооперативу підлягають розгляду у судовому порядку, на думку суду, відповідач обґрунтовано повідомив позивачів про можливість звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів.

Що стосується передачі звернення позивачів до відповідного органу за належністю колегія суддів враховує, що з метою захисту порушених або невизнаних прав та інтересів звернення до суду подається у формі позовної заяви за правилами відповідного процесуального закону, а тому Голосіївська РДА не мала правових підстав для направлення скарги позивачів до суду.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що при розгляді скарги позивачів від 04 січня 2017 року Голосіївська РДА діяла правомірно.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивачів про встановлення відсутності у Голосіївської РДА компетенції не можуть бути задоволені, у зв'язку із обранням невірного способу захисту, виходячи із наступного.

Пунктом 3 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, що діяла на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення, визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Компетенція - це сукупність повноважень, прав та обов'язків державного органу, установи або посадової особи, які вони зобов'язані використовувати для виконання своїх функціональних завдань.

Під компетенційними спорами розуміються спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, що діяла на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення, суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 6 частини четвертої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов може містити вимогу про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Аналіз наведених процесуальних норм дає підстави для висновку про те, що адміністративний позов може містити вимогу про встановлення компетенції, однак, така вимога може мати місце лише у спорі між близькими за функціями суб'єктами владних повноважень, що виник з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Правова позиція по даному питанню висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 05 листопада 2014 року № К/9991/22303/12, від 04 листопада 2015 року № К/800/33160/13, від 05 квітня 2016 року № К/800/8203/15 та від 08 листопада 2017 року № К/800/16827/16.

Зі змісту адміністративного позову та спірних правовідносин вбачається, що між позивачами та відповідачем відсутній спір про розподіл повноважень, зокрема тому що позивачі не є суб'єктами владних повноважень, а тому порушені, на їхню думку, права не можуть бути відновлені або захищені шляхом встановлення відсутності чи наявності у Голосіївської РДА компетенції.

Прийняття або вчинення суб'єктом владних повноважень рішень, дій/бездіяльності поза межами встановленої законом компетенції, є підставою для визнання протиправними таких рішень, дій/бездіяльності із зазначенням про відсутність відповідних повноважень у мотивувальній частині судового рішення.

Частина друга статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, що діяла на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення, передбачає, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Однак, в судовому порядку встановлено, що у межах спірних правовідносин поведінка Голосіївської РДА є правомірною, що вказує на відсутність підстав для задоволення позовних вимог або виходу за їх межі.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України "Про кооперацію" кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків та може мати печатки.

Згідно частини першої статті 15 Закону України "Про кооперацію" вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу.

Частиною другою статті 15 Закону України "Про кооперацію" встановлено, що до компетенції загальних зборів членів кооперативу належить, серед іншого: затвердження порядку розподілу доходу кооперативу; визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про кооперацію" основними правами члена кооперативу є, серед іншого: право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов'язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Згідно з нормами частини першої статті 17 та частини першої статті 18 Закону України "Про кооперацію" спостережна рада кооперативу здійснює контроль за додержанням статуту кооперативу та за діяльністю виконавчого органу управління кооперативу; для контролю за фінансово-господарською діяльністю кооперативу обирається ревізійна комісія.

Отже, члени кооперативу мають право звертатися до загальних зборів членів кооперативу, спостережної ради, ревізійної комісії, посадових осіб кооперативу із запитами, пов'язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Відповідно до пункту 1.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25 лютого 2016 року № 4 господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Таким чином, позивачі мають право звертатися до господарського суду із позовними заявами з питань, що виникають із корпоративних відносин між ними та ГБК "Теремки-1".

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовано обставини в адміністративній справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального при дотриманні норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи позивачів, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

Ю.А. Ісаєнко

Повний текст складено 27.03.2018 року.