Справа № 826/4524/18
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

26 березня 2018 року м. Київ № 826/4524/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Скочок Т.О., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України
про відміну незаконного наказу від 24.03.2016 №123 К/ОС, зобов?язання вчинити дії, стягнення частини середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом (датований 19.03.2018) до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, в якому просить:

- відмінити незаконний наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.03.2016 №123 К/ОС про поновлення позивача та зобов?язати відповідача поновити позивача на посаді начальника Контрольно-ревізійного відділу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, з 01.02.2007;

- стягнути з відповідача на користь позивача частину середнього заробітку, виключно, у зв?язку з підвищеними посадовими окладами за час вимушеного прогулу за період з 01.02.2007 по квітень 2015 року, обчисленого за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995;

- зобов?язати відповідача виплатити позивачу відшкодування моральної шкоди.

Нормою ч. 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Пунктом 2 ч.1 ст.170 КАС України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про т ой самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Пунктом 4 ч.1 ст.170 КАС України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження у справі за цим позовом, суд виходить з наступного.

Як вбачається з тексту позову від 19.03.2018, позивачем оскаржується наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.03.2016 №123 К/ОС, яким ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника Контрольно-ревізійного відділу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 1 лютого 2017 року без відома останнього та звільнено з посади в той же день у зв?язку з досягненням граничного віку. Позивач вважає такий наказ незаконним та неетичним, та вказує на те, що Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України не було виконано резолютивну частину постанови Вищого адміністративного суду України від 29.03.2011 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Контрольно-ревізійного відділу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України. За наведених обставин позивач просить також поновити його на вказаній вище посаді з 1 лютого 2007 року.

Між тим, згідно даних КП «ДСС» та за результатами отриманої відповіді на судовий запит № 826/4524/18 від 21.03.2018, суд встановив, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2016 відкрито провадження в адміністративній справі № 826/6516/16 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України, а рішенням суду від 21.03.2018 позивачу відмовлено в задоволенні позову в даній адміністративній справі.

Як вбачається зі змісту прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 від 22.04.2016 у справі № 826/6516/16, з урахуванням змін внесених ним уточненою позовною заявою від 15.11.2016, позивач в даній справі просить суд: визнати не виконаною постанову Вищого адміністративного суду України від 29.03.2011 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Контрольно-ревізійного відділу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, з 01.02.2017; визнати протиправним та скасувати наказ № 123 К/ОС від 24.03.2016 про поновлення на роботі та звільнення ОСОБА_1 із займаної посади начальника Контрольно-ревізійного відділу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України; стягнути з Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчисленого за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100; зобов?язати Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України виплатити ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у зв?язку із виданням протиправного наказу № 123 К/ОС від 24.03.2016 щодо поновлення та звільнення з роботи.

Проаналізувавши та порівнявши тексти позовних заяв від 22.04.2016 (з урахуванням уточнень від 15.11.2016) та від 19.03.2018 суд дійшов висновку про те, що спір у справі №826/6516/116 та у позовній заяві від 19.03.2018 виник між одними і тими самими сторонами, а предметом розгляду даних спорів є правомірність наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.03.2016 №123 К/ОС та питання щодо зобов'язання Міністерства виплатити ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди. Тобто, предмет спору у справі № 826/6516/16 та позові ОСОБА_1 від 19.03.2018 є аналогічними.

Щодо підстав позову у справі № 826/6516/16 та позові від 19.03.2018, то вони також є аналогічними, а саме: позивач заперечує правомірність його поновлення та звільнення з посади одним і тим самим наказом від 24.03.2016 №123 К/ОС, без його відома та попередження про звільнення.

При цьому, інша вимога позивача у справі №826/4524/18, яка полягає у поновленні позивача на посаді начальника Контрольно-ревізійного відділу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, з 01.02.2007 є у силу п. 23 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, є похідною позовною вимогою від зазначеної вище, оскільки є вимогою, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) про визнання незаконним наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.03.2016 №123 К/ОС про поновлення позивача.

Отже, враховуючи усе вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі №826/4524/18 в частині позовних вимог, викладених у пункті 5 прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 (а саме: відмінити незаконний наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.03.2016 №123 К/ОС про поновлення позивача та зобов?язати відповідача поновити позивача на посаді начальника Контрольно-ревізійного відділу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, з 01.02.2007) на підставі п.4 ч.1 ст.170 КАС України з огляду на встановлення судом того, що у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (справа № 826/6516/16).

Щодо позовних вимог позивача, викладених у пунктах 6 та 7 прохальної частини його позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.170 КАС України з огляду на наступне.

У зазначених позовних вимогах (викладених у пунктах 6, 7 прохальної частини позовної заяви від 19.03.2018) ОСОБА_1 просить суд стягнути з Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України на користь останнього частину середнього заробітку у зв?язку з підвищеними посадовими окладами за час вимушеного прогулу за період з 01.02.2007 по квітень 2015 року, обчисленого за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, та зобов'язати виплатити відшкодування моральної шкоди.

Так, судом встановлено, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.01.2018 у справі № 826/3161/16 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про стягнення середнього заробітку з врахуванням підвищення посадових окладів за час вимушеного прогулу за період з 01.02.2007 по 01.05.2010 та за період з 01.05.2010 по 02.04.2015, обчисленого за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, провадження у цій справі було закрито на підставі п. 4 ст. 238 КАС України (а саме: з тієї підстави, що наявні такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав). Дана ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.01.2018 у справі № 826/3161/16 залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2018, та відповідно до ч. 2 ст. 255 КАС України набрала законної сили.

Окружний адміністративний суд міста Києва та Київський апеляційний адміністративний суд при винесені ухвали від 10.01.2018 та постанови від 05.03.2018 дійшли висновку про те, що спір у справах № 2а-4477/09/2670, № 826/1296/15 та № 826/17599/15 та у справі № 826/3161/16, є спором між тими з сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. З текстів ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.01.2018 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2018 у справі № 826/3161/16 вбачається, що питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у тому числі і за періоди: з 01 лютого 2007 року по 01 березня 2010 року, з 01 травня 2010 року по 02 квітня 2015 року, квітень-жовтень 2015 року (включно) з урахуванням правил Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, - було предметом розгляду у справах № 2а-4477/09/2670, № 826/1296/15 та № 826/17599/15, в тому числі з наданням судами оцінки посиланням позивача про підвищення посадових окладів.

Таким чином, у межах позову від 19.03.2018 позивач фактично просить переглянути порядок обрахунку суму стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що здійснено у справах №2а-4477/09/2670, № 826/1296/15 та №826/17599/15.

Між тим, відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов'язковим до виконання.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 06 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою потворного слухання справи і постановлення нового рішення.

Враховуючи усе вище наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав, визначених п.2 та п.4 ч.1 ст.170 КАС України, для відмови у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 від 19.03.2018 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про відміну незаконного наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.03.2016 №123 К/ОС про поновлення позивача та зобов?язання відповідача поновити позивача на посаді начальника Контрольно-ревізійного відділу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, з 01.02.2007; стягнення з відповідача на користь позивача частину середнього заробітку, виключно, у зв?язку з підвищеними посадовими окладами за час вимушеного прогулу за період з 01.02.2007 по квітень 2015 року, обчисленого за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995; зобов?язання відповідача виплатити позивачу відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись п. 2, 4 ч. 1 ст. 170, ст. 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про відміну незаконного наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.03.2016 №123 К/ОС про поновлення позивача та зобов?язання відповідача поновити позивача на посаді начальника Контрольно-ревізійного відділу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, з 01.02.2007; стягнення з відповідача на користь позивача частину середнього заробітку, виключно, у зв?язку з підвищеними посадовими окладами за час вимушеного прогулу за період з 01.02.2007 по квітень 2015 року, обчисленого за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995; зобов?язання відповідача виплатити позивачу відшкодування моральної шкоди.

2. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

3. Роз'яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 170, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, в порядку, встановленому ст.ст. 295 - 297 цього Кодексу.

Суддя Т.О. Скочок