Справа № 806/942/18
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м.Житомир справа № 806/942/18

категорія 6.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Алексюк Т.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування п.4 додатку №1 до рішення Житомирської міської ради від 09.11.2017 №821 та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати п.4 додатку №1 до рішення Житомирської міської ради від 09 листопада 2017 року №821 та зобов'язати відповідача на протязі тридцяти днів з дня набуття рішення законної сили надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під прибудову до власної квартири №105 в житловому будинку по вул.Шевченка, 109 в м.Житомирі.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 та на підставі розробленої документації здійснив прибудову лоджії. Для оформлення права на земельну ділянку, на який здійснено добудову, звернувся до відповідача із заявою про видачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки. Проте, відповідачем було відмовлено у видачі такого дозволу з посиланням на ст.42 Земельного кодексу України, зокрема земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Позивач вважає таку відмову протиправною, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представники відповідача в судовому засідання проти позову заперечували. Зокрема, вказали, що в силу ст.42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками або об'єднанню власників. Проте окремий співвласник багатоквартирного приватизованого будинку не може отримати у приватну власність частину земельної ділянки із землі, якою користуються всі співвласники.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 (а.с.10).

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №125 від 25.02.2010 позивачу надано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки для реконструкції власної квартири №109 в житловому будинку по вул..Шевченка,105 за рахунок прибудови лоджії в розмірах, які погоджені в ескізних передпроектних проробленнях. Зобов'язано позивача, серед іншого, замовити у юридичних, фізичних осіб, які мають відповідну ліцензію розроблення проектної документації на об'єкт архітектури; звернутись до міської ради щодо оформлення права користування земельною ділянкою на об'єкт архітектури або зміни цільового використання існуючої земельної ділянки, згідно з погодженим генеральним планом ділянки. Термін дії даного рішення 2 роки (а.с.11).

На підставі вказаного рішення ПП"Центр "Астрон" розробило робочий проект №335/264-2010 реконструкція власної квартири №109 в житловому будинку по вул..Шевченка,105 за рахунок прибудови лоджії в розмірах, які погоджені в ескізних передпроектних проробленнях в м.Житомирі (а.с.18-38), за яким позивачем проведено відповідну реконструкцію.

У 2017 році позивач звернувся до Житомирської міської ради з клопотання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0180га, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_2 для іншої житлової забудови (для будівництва балкону).

Рішенням Житомирської міської ради №821 від 09.11.2017 позивачу відмовлено у наданні такого дозволу з посиланням на ст.42 Земельного кодексу України, зокрема земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками (а.с.12).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ч. 5 ст. 60 Закону № 280/97-ВР, органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, зокрема, належить: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Положенням ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно частин 1, 2, 3 ст. 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку (п."в" ч. 2 ст. 89 Земельного кодексу України).

Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників (ч. 1, 2 ст. 369 Цивільного кодексу України).

Крім того, відповідно до ст.1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14.05.2015 № 417-VIII прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Тобто права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія, є спільним майном багатоквартирного будинку.

Відповідно до ст.4 вказаного Закону власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Таким чином, з наведених норм вбачається, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками, в тому числі співвласникам багатоквартирного будинку. Проте окремий співвласник багатоквартирного будинку не може отримати у приватну власність частину земельної ділянки із землі, якою мають право користуватися всі співвласники, оскільки це є спільним майном.

При цьому, відсутність документального закріплення земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкової території за багатоквартирним будинком не може бути підставою для передачі даної земельної ділянки у власність окремим співвласникам, оскільки як зазначалось, права на дану земельну ділянку належать усім співвласникам.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем доведено правомірність свого рішення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення Житомирської міської ради №821 від 09.11.2017 (п.4) щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під прибудову до власної квартири №105 в житловому будинку по вул.Шевченка, 109 в м.Житомирі, з посиланням на ст.42 Земельного кодексу України, є обґрунтованим та прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.А.Шуляк

Повне судове рішення складене 29 березня 2018 року