Справа № 216/6742/17
Суддя: Бутенко М. В.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 216/6742/17
номер провадження 2-а/216/143/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2018 року

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бутенко М.В.,

секретаря - Янчук С. О.

без участі сторін та без застосування технічного запису згідно зі ст. 229 КАС України

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 3 батальйону № 4 УПП в місті Кривому Розі лейтенанта поліції Карпенка Богдана Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі ДПП, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

27. 12. 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Заяву обґрунтовує тим, що постановою від 25.12.2017 року серії АР № 491299, на позивача було накладено адміністративне стягнення за частиною 1 статті 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) грн.

Вважає зазначену постанову про адміністративне правопорушення такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки прийнята не лише з порушенням процесуальних норм законодавства України про адміністративні правопорушення, але й без належних на те правових підстав. Просить суд позов задовольнити з підстав: неповного з'ясування обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, відсутністю у інспектора належних доказів вини позивача, не врахування інспектором змісту наданих позивачем пояснень по суті справи та долучених до них документальних доказів, наданні інспектором при розгляді справи по суті пріоритету своїм особистим переконанням, а не наданим позивачем документальним доказам.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій вказав що просить суд слухати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує, пославшись на обставини, викладені у поданому до суду позові та письмових поясненнях.

Відповідач - інспектор роти № 3 батальйону № 4 УПП в місті Кривому Розі лейтенант поліції Карпенко Б. В. в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, направив на адресу суду відзив на адміністративний позов, у якому просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, надав на адресу суду пояснення третьої особи, у яких просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п.2 розділу ІІІ наказу №1395 від 07.11.2015року затвердженого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015року за №1408/27853 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» - постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КпАП України, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи документів, зокрема, з копії постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 491299 від 25. 12. 2017 року, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, а саме за те, що 17. 12. 2017 року о 13:59 год., позивач, керуючи автомобілем марки Шкода фабиа д.н.з. НОМЕР_1 у м. Кривому Розі по вул. Першотравнева, зупинив машину в зоні дії знаку 3.34. «Зупинку заборонено», чим порушив ПДР України.

Як вбачається з представленого до матеріалів справи відеозапису скоєного правопорушення, видно, що автомобіль позивача двигається під знаком «Зупинку заборонено», але його зупинка не зафіксована.

З наведених обстави суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України не доведена, прийняте рішення про притягнення ОСОБА_2. до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, відповідно постанова серії АР № 491299 від 25. 12. 2017 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність.

Діяння повинне бути винним, а саме суб'єктивна сторона складу адміністративного правопорушення характеризується умислом або з необережності.

Адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визначається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна і могла їх передбачити.

Статтею 10 КУпАП України передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки та бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до частини 5 статті 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року у справі № 5-рп/2015, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Згідно статті 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Окрім наведеного, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно принципу законності накладення адміністративного стягнення, підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності та застосування до неї заходів адміністративного стягнення є протиправність діяння (стягнення може бути накладено тільки тоді, коли в діянні особи встановлений склад правопорушення), а також протиправні діяння особи ознак правопорушення, передбачених конкретною правовою нормою, і кваліфікація цих діянь за відповідною статтею).

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що через відсутність складу адміністративного правопорушення в діях позивача ОСОБА_2 та процесуальні порушення допущені при розгляді справи у вигляді неналежної процесуальної форми дій інспектора поліції Карпенка Б.В. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.12.2017 року, серія АР № 491299 необхідно визнати незаконною та скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 77, 139, 242-246, 295 КАС України, ст.ст. 9,10, 122 ч 1, 247, 287, 288, 289 КпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора роти № 3 батальйону № 4 УПП в місті Кривому Розі лейтенанта поліції Карпенка Богдана Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі ДПП, про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії серії АР № 491299 від 25. 12. 2017 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КпАП України - закрити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення, та в порядку ст. 295 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня отримання повного тексту постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справ апеляційним судом.

Суддя: М. В. Бутенко