Справа № 755/10993/17
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Аліменка В.О. та Кузьмишиної О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора патрульної поліції 2-ї роти Управління патрульної поліції у м. Бориспіль Департаменту патрульної поліції Коркача Анатолія Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати постанову інспектора патрульної поліції 2-ї роти Управління патрульної поліції у м. Бориспіль Департаменту патрульної поліції Коркача А.В. (далі - інспектор) серії АР № 798290 від 03 липня 2017 року.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2018 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що інспектор наклав стягнення фактично не здійснивши розгляду справи про адміністративне правопорушення. Позивач зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не складався, а між стадією розгляду справи та стадією винесення постанови не було часового проміжку, достатнього для підготовки до захисту. Крім того, ОСОБА_2 посилається на те, що суд першої інстанції не належним чином визначив коло осіб, які беруть участь у справі, оскільки не встановив прізвище відповідача.

Інспектор подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення у даному випадку не підлягав складенню. Також відповідач надав копію наказу про прийняття Коркача А.В. на посаду інспектора патрульної поліції 2-ї роти Управління патрульної поліції у м. Бориспіль Департаменту патрульної поліції.

У судове засідання, призначене на 26 березня 2018 року сторони не з'явилися та з клопотаннями про розгляд апеляційної скарги за їх участю не зверталися. Враховуючи, що справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів прийшла до висновку про продовження її розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2018 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд встановив, що постановою інспектора серії АР № 798290 від 03 липня 2017 року на ОСОБА_2 був накладений штраф у розмірі 425 грн. 00 коп.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про її скасування.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належними та допустимими доказами підтвердив факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Також суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що справу про адміністративне правопорушення було розглянуто у відповідності до вимог Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Згідно з постановою серії АР № 798290 від 03 липня 2017 року ОСОБА_2 03 липня 2017 року о 08 год. 45 хв., у м. Борисполі, здійснив невимушену зупинку в Бориспіль-1 у зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та при перевірці не надав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Положеннями ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

ОСОБА_2 не заперечує, що він здійснив зупинку у зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та не мав полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач зазначив, що був вимушений зупинитися у не передбаченому місці, оскільки безкоштовні майданчики для паркування біля аеропорту Бориспіль-1 відсутні, а кошти для оплати послуг платної у нього відсутні. Також позивач пояснив, що не часто користується транспортним засобом, у зв'язку з чим термін дії поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів закінчився.

Доводи позивача ґрунтуються на тому, що відповідач порушив порядок розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Зазначені норми права вказують на те, що законом встановлений спеціальний порядок притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, який полягає у тому, що протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП.

Також колегія суддів враховує висновок Конституційного Суду України, який викладений у рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, згідно якого скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На час розгляду конституційного подання і прийняття вказаного рішення, Кодексом України про адміністративні правопорушення не було передбачено застосування скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», що набув чинності з 08 серпня 2015 року були внесені зміни до ст. 258 КУпАП у частині визначення випадків, у яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, а накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

Як раніше зазначалося, на час складення постанови АР № 798290 від 03 липня 2017 року, ст. 258 КУпАП передбачала спеціальний порядок притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності було здійснене з дотриманням порядку, встановленого Кодексом України про адміністративні правопорушення у редакції, що діяла на час вчинення правопорушення.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції не визначив коло осіб, які беруть участь у справі, а саме: не встановив прізвище інспектора «ОСОБА_3» чи «Коркач».

Згідно з витягом із наказу начальника Управління патрульної поліції у м. Бориспіль Департаменту патрульної поліції від 15 березня 2016 року № 49 о/с «По особовому складу» вірним прізвищем інспектора є Коркач А.В.

Невірне зазначення судом першої інстанції прізвища інспектора, а саме «ОСОБА_3» замість «Коркач» є помилкою, яка може бути виправлена у порядку, встановленому ст. 253 КАС України, проте не може бути підставою для скасування постанови суду від 31 січня 2018 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, та не можуть бути підставою для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2018 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 77, 242, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.О. Аліменко

О.М. Кузьмишина