Справа № 826/1394/18
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 березня 2018 року № 826/1394/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в

місті Києві державної адміністрації

третя особа Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків

Чорнобильської

катастрофи Київської обласної державної адміністрації

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни з підстав невідповідності оскаржуваних дій відповідача положенням Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та Указу Президента України від 07.02.2008 № 109/2008;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є особою постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, інвалідом ІІ групи. Причиною інвалідності є захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а тому відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на встановлення йому статусу інваліда війни.

19.02.2018 відповідач на адресу суду надав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, мотивуючи тим, що у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вже є рішення суду, яке набрало законної сили, а саме: рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 21.12.2017 у справі №756/15242/17 зобов'язано управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про встановлення йому статусу інваліда війни і видачі посвідчення інваліда війни згідно з вимогами Закону України «Про статус інваліда війни, гарантії їх соціального захисті» від 06.11.2017.

08.02.2018 на адресу суду від третьої особи надійшли пояснення на позовну заяву, у яких остання просила позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2, виданими 08.11.2006 Державною адміністрацією м.Києва (а.с.12).

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою, в якій просив встановити йому статус інваліда війни, як особі, що брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань цивільної оборони та видати посвідчення інваліда війни, на що отримав відмову мотивовану тим, що він не надав документів, які б засвідчували залучення його до формувань Цивільної оборони.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 21.12.2017 у справі №756/15242/17, зокрема, зобов'язано Управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про встановлення йому статусу інваліда війни і видачі посвідчення інваліда війни згідно з вимогами Закону України «Про статус інваліда війни, гарантії їх соціального захисті» від 06.11.2017.

На виконання вказаного рішення суду Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації 17.01.2018 було розглянуто заяву ОСОБА_1 та повторно відмовлено йому у встановленні статусу інваліда війни відповідно до пункту 9 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» 22 жовтня 1993 року № 3551-XII, встановлено, що до інвалідів війни належать особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Підставою для надання учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС статусу інваліда війни є довідки, що надаються управліннями з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і підтверджують залучення особи до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації аварії на ЧАЕС із зазначенням назви формування, терміну перебування у зоні відчуження та причинний зв'язок інвалідності із захворюванням, пов'язаним з цією аварією.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 201-78, та Положенням про невоєнізовані формування Цивільної оборони СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06.06.1975 року № 90, формування Цивільної оборони, в тому числі невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж та їх наслідків, а також при ліквідації аварій, катастроф, стихійних сил, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення. Завдання щодо виконання завдань виробничого характеру на них не покладалися та не покладаються.

У відповідності до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 201-78-1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 року № 01, від 30.04.1986 року № 2, від 04.05.1986 року № 16, від 19.05.1986 року № 52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

Аналізуючи наведені вище нормативні акти, суд дійшов висновку про те, що цивільна оборона та її формування створювались на всіх без виключення підприємствах, установах, організаціях, та до складу формувань Цивільної оборони в обов'язковому порядку залучалось все працездатне населення.

При цьому, жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов'язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

З урахуванням викладеного, формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт з ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Пунктами 7, 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302, визначено, що «Посвідчення інваліда війни» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Таким чином, особи, які залучались до складу формувань Цивільної оборони у квітні 1986 року, інвалідність яких пов'язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за наявності документів, підтверджуючих право на отримання статусу інваліда війни, мають право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення.

Так, згідно копій виписок з наказів по Печерському монтажному управлінню треста «Південтеплоенергомонтаж», ОСОБА_1 у періоди з 02.05.1986 по 04.05.1986, з 18.06.1986 по 20.06.1986, з 28.07.1986 по 29.07.1986, з 27.10.1986 по 28.10.1986 був безпосередньо зайнятий на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.18-19).

Вказані обставини підтверджуються також наявними у матеріалах справи копією маршрутного листа від 25.12.2001№274-04 (а.с.20), довідкою про заробітну плату позивача від 23.10.2006 за період з 02.05.1986 по 04.05.1986 (а.с. 16) та довідкою ВАТ «Південтеплоенергомонтаж» від 26.11.2001 № 04-вк (а.с. 17).

Крім того, в матеріалах справи наявна Інформаційна довідка Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи (про участь у формуваннях ЦО) від 03.11.2017р. № 01.1-14/1701-12, в якій зазначено, що у відповідності до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборони СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 201-78 - 1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 року № 01, від 30.04.1986 року № 02, від 04.05.1986 року № 16, від 19.05.1986 року № 52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей. Тобто, формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони (а.с. 21).

Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії № 6928 від 13.06.2006 на предмет встановлення причинного зв'язку хвороб з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, ОСОБА_1 встановлений основний діагноз - гіпертонічна хвороба ІІ ст, кризовий перебіг, дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст.субкомпенсації та зазначено, що захворювання пов'язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.13).

Відповідно до довідки Медико-соціальної (експертної) комісії №013855 від 05.10.2006 позивач є інвалідом другої групи безстроково, причина інвалідності - захворювання, пов'язане з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.15).

Наявність всіх необхідних документів безсумнівно підтверджують факт участі позивача в певні періоди у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формування Цивільної оборони та, водночас, спростовує доводи відповідача про неналежність позивача до формувань Цивільної оборони.

Враховуючи, що позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань цивільної оборони та є інвалідом, захворювання якого пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК №013855 від 05.10.2006, суд приходить до висновку про те, що позивач має право на встановлення статусу інваліда війни відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видачу відповідного посвідчення.

До аналогічних висновків дійшов й Оболонський районний суд міста Києва під час розгляду справи №756/15242/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської області державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Зокрема, в мотивувальній частині рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21.12.2017 зазначено, що ОСОБА_1 має право на встановлення йому статусу інваліда війни, оскільки останній був залучений до складу формувань Цивільної оборони та в подальшому став інвалідом внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Проте, відповідачем проігноровано висновки, викладені у рішенні Оболонського районного суду міста Києва від 21.12.2017, та повторно відмовлено позивачу у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач, відмовляючи повторно позивачу в наданні статусу інваліда війни відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видачі посвідчення інваліда війни, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (04213, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (04209, м. Київ, вул. Озерна, 18а, ) щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни, як особі, що брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань цивільної оборони та видачі посвідчення інваліда війни.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (04209, м. Київ, вул. Озерна, 18а, ) встановити ОСОБА_1 (04213, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.П. Катющенко