Справа № 757/5160/18-а
Суддя: Васильєва Н. П.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5160/18-а
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2018 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Васильєвої Н.П.,

при секретарі - Кострійчук В.В.,

розглянувши матеріали адміністративного позову позивача ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Інспектора роти номер 3 батальйону номер 2 полку номер 1 Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Балицького Олександра Павловича та Управління патрульної поліції м.Києва про оскарження рішення суб'єкту владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режиму 21 січня 2018 року серії БР номер 670106. Представник позивача посилався на наступне: 21 січня 2018 року позивач, керуючи транспортним засобом марки Mercedes-Benz S350, номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи за адресою: місто Київ вулиця Дружби Народів, 16 здійснив зупинку на місці зупинки для інвалідів, за що працівниками патрульної поліції було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за порушення правил дорожнього руху, що оформлено постановою по накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР номер 670106 від 21 січня 2018 року. Як зазначено у позові, така зупинка була вимушена з огляду на те, що дружина позивача перебувала у стані вагітності та знаходилась у вказаному автомобілі. Як зазначає представником позивача у адміністративному позові, на момент складання оскаржуваної постанови у Відповідача були відсутні належні і допустимі докази його звинувачень, а також відсутня подія адміністративного правопорушення та наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення. Крім того, оскаржувана постанова не відповідає вимогам Інструкції. З постанови неможливо встановити норму /суть/ Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМ України номер 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Суд вважає адміністративний позов підлягаючим задоволенню за таких підстав: відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР номер 670106 21.01.2018 року о 14.45 годин ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки Mercedes-Benz S350, номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи за адресою: місто Київ вулиця Дружби Народів, 16 здійснив зупинку на місці зупинки для інвалідів, позначеному дорожньою розміткою 1.30, чим порушив п.3..4 /1.30/ Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.122 КУПАП. До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у розмірі 1020,00 гривень. ОСОБА_1 не погодившись з зазначеним рішенням, на постанові зазначив, що адміністративне правопорушення не визнає, оскільки зупинка мала вимушений характер із необхідності медичної допомоги дружині. У відповідності до тексту постанови від 21 січня 2018 року ОСОБА_1 не ознайомлений під розпис зі своїми процесуальними правами та обов'язками, передбаченими ст. 268 КУПАП та 63 Конституції, що вбачається з тексту постанови, наданої суду. Відповідно до п.5 ст.122 КУПАП «зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю /крім випадків вимушеної стоянки/, а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» тягнуть за собою накладення штрафу від шести до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян». З наведених фактів вбачається, що наявна відсутність складу адміністративного правопорушення , передбаченого ч.5 ст. 122 КУПАП в діях ОСОБА_1, оскільки така зупинка була вимушеною дією. Відповідно до ст. 222 КУПАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення, передбачені ч. ч. 1-3 ст.122 КУПАП. Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року номер 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за номером 1408/27853, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Відповідно до ч.1 ст. 268 КУПАП гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності право: знайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. У відповідності до ст. 245 КУПАП з метою забезпечення реалізації прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності, уповноважений орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний своєчасно, всебічно, повно і об,активно з,ясувати обставини справи, вирішити її у відповідності з законом та з,ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність , а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. З гідно зі ст. 251 КУПАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ст. 252 КУПАП орган /посадова особа/ оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується за всебічному, повному і об,активному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Особа, яка складала постанову не прийняла до уваги пояснення позивача щодо відсутності в його діях умислі на скоєння адміністративного правопорушення, що вказана зупинка була вимушена у зв'язки зі станом здоров,я його вагітної дружити, про що зазначено у постанову позивачем. Відповідно до ст. 9 КУПАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна /умисна або необережна/ дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за які законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення тощо. Крім того, не було прийнято до уваги заперечення позивача, викладені ним у постанові про адміністративне правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основу суворого додержання законності. Ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У відповідності до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України номер 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті із змінами та доповненнями визначено неприпустимість ігнорування прав осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності. Постанова про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУПАП і містити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення із зазначенням мотивів відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлених останнім доводів. Докази мають бути належними та допустимими. У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУПАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і с кладу адміністративного правопорушення. Незважаючи на ці вимоги у постанові не наведено достатніх належних доказів на підтвердження викладених у постанові обставин та спростування заперечень позивача. У відповідності до ч.2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, позовні вимоги суд вважає доказаними. Постанова підлягає скасуванню.

На підставі ч.5 ст..122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст.ст. 241 - 246 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов позивача ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Інспектора роти номер 3 батальйону номер 2 полку номер 1 Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Балицького Олександра Павловича та Управління патрульної поліції м. Києва про оскарження рішення суб'єкту владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову, складену інспектором роти номер 3 батальйону номер 2 полку номер 1 Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Балицького Олександра Павловича про накладення адміністративного стягнення в сумі 1020,00 гривень на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режиму 21 січня 2018 року серії БР номер 670106.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя