Справа № 335/11981/17(2-а/335/553/2017)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2018 року справа № 335/11981/17(2-а/335/553/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.,

суддів: Мельника В.В. Прокопчук Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2017 року, (суддя суду першої інстанції ОСОБА_2), ухвалену в порядку скороченого провадження в м. Запоріжжя, за позовом ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії -

в с т а н о в и в :

06 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом в якому, з урахуванням уточнень, просила: визнати незаконною відмову в призначенні їй пенсії за віком як матері інваліда з дитинства згідно ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення», визнати незаконним та скасувати рішення від 15 червня 2017 року №16-2054/05 засідання Комісії для розгляду питань, повязаних з призначенням та виплатою пенсій в Центральному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про призначення їй пенсії достроково за віком як матері інваліда з дитинства, зобовязати відповідача призначити їй пенсію за віком як матері інваліда з дитинства згідно зі ст. 17 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення за призначенням пенсії.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що жінки, які народили пятьох або більше дітей та виховували їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховували їх до зазначеного віку після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. Позивач зазначає, що законні підстави для відмови особі, яка є матірю інваліда з дитинства, для відмови в призначенні пенсії з 50 років відсутні. Позивач зазначає, що вона є матірю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який визнаний інвалідом з дитинства з діагнозом сахарний діабет тип 1, тяжка форма. Звернувшись до відповідача за призначенням пенсії з 50 років, позивач отримала відмову в призначенні пенсії. Позивач вважає відмову відповідача в призначенні пенсії безпідставною та такою, що підлягає скасуванню в судовому порядку із зобовязання відповідача призначити їй пенсію як матері інваліда з дитинства на підстав ст. 17 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з 50 років.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 грудня 2017 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись з постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 грудня 2017 року позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зазначає, що відповідно чинного законодавства матері інвалідів з дитинства, які мали показання для встановленні інвалідності до 6-річного віку. Оскільки позивачем не було надано до управління висновок ЛКК про те, що її син мав медичні показання для визнання його дитиною інвалідом до досягнення шестирічного віку, підстав для призначення пенсії позивачу з 50 років як матері інваліда з дитинства немає. Відтак, з огляду на наведені обставини, відповідач просить суд апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій позивач зазначає, що відповідач відмовляючи у задоволенні вимог позивача про призначення пенсії як матері інваліда з дитинства посилається на приписи Постанови Правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1, однак вказана постанова є підзаконним актом, які не може бути застосовано замість закону. В даному випадку, на думку позивача, застосуванню підлягає норма Закону, яка не містить такої вимоги, що обовязковою умовою для призначення дострокової пенсії матері дитини-інваліда має бути те, що інвалідність дитини настала до 6 річного віку.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

29 травня 2013 року ОСОБА_3 був визнаний інвалідом з дитинства.

Відповідно до довідки КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» №1113 від 07.06.2017 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом з 29.05.2013 року має діагноз Сахарний діабет І тип, діагноз дає право на оформлення інвалідності з моменту його встановлення, показань для визнання інвалідності до 6 років немає.

08 червня 2017 року ОСОБА_1 з метою призначення їй пенсії як матері інваліда з дитинства звернулась до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя із заявою про призначення дострокової пенсії за віком.

15 червня 2017 року Рішенням Центрального обєднаного управління ПФУ м.Запоріжжя №16-2054/05 позивачу було відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком як матері дитини інваліда з дитинства, у звязку з тим, що дитині інвалідність встановлена після досягнення 6-річного віку, та згідно медичного висновку право оформлення інвалідності встановлено в 17 років 10 місяців 19 днів.

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що син позивача визнаний інвалідом з дитинства після досягнення шестирічного віку, позивачем не надано висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що її дитина мала медичні показання для визнання її дитиною - інвалідом до досягнення шестирічного віку, у зв'язку з чим, підстави для призначення позивачу дострокової пенсії за віком відсутні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення», жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Пунктом 3 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належить також діти-інваліди віком до 16 років.

При цьому, відповідно до п.2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005, № 22-1, визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Зі змісту зазначених норм вбачається, що мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. При цьому, якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

В даному випадку, як вбачається наявних в матеріалах справи доказів син позивача є інвалідом з 29.05.2013 року, тобто з 17 річного віку, при цьому дитина не могла бути визнана інвалідом до шестирічного віку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» дитина - особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше.

Як встановлено вище, дитина позивача визнана інвалідом у віці 17 років, тобто з цього часу набула статусу дитини-інваліда з відповідними правовими наслідками, тому за умовами вказаних вище нормативних актів, право позивача на призначення дострокової пенсії за віком прямо повязано з наявністю висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Отже, виходячи з зазначеного, підстави для призначення позивачу дострокової пенсії відсутні, оскільки в даному випадку лікарсько-консультаційною комісією було встановлено факт неможливості визнання її сина інвалідом до 6 річного віку, який в свою чергу спростований не був.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, прийнятою із дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, та підстави для її зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст. 243 ст.308,ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Орджнікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2017 року у справі №335/11981/17 (2а/335/553/2017) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але касаційному оскарженню не підлягає відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 27 березня 2018 року.

Головуючий суддя: О.О. Круговий

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: Т.С. Прокопчук