Справа № 810/3642/17
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3642/17 Суддя (судді) першої інстанції: Басай О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Петрика І.Й., Сорочка Є.О.

за участю секретаря с/з: Бордунової К.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року, яка прийнята у місті Києві, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Державної міграційної служби України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Київського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення від 05.09.2017 про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянину Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року у задоволенні вимог даного позову відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином Айзербайджанської Республіки.

24 лютого 2015 року між позивачем та громадянкою України ОСОБА_6 було укладено шлюб, про що складено актовий запис №21 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (том 1, а.с. 16).

17 березня 2015 року Управлінням Державної міграційної служби України в Київській області (далі по тексту - УДМС України в Київській області) позивачу було видано посвідку на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 (том 1, а.с. 15).

14 березня 2016 року позивачу було продовжено посвідку на тимчасове проживання в Україні до 13.03.2017, а 13.03.2017 - до 12.03.2018.

05 вересня 2017 року до відповідача надійшло подання Управління контррозвідувальних заходів по боротьбі із тероризмом Департаменту захисту національної державності СБ України від 05.09.2017 №5/2/1-17178 про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину Айзербайджанської Республіки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з тим, що під час оформлення посвідки на тимчасове проживання в України ним до підрозділу УДМС України в Київській області було надано завідомо неправдиві відомості щодо перетину державного кордону України (в паспорті проставлені штампи ДПС України про перетин державного кордону України). Зазначена інформація підтверджується листом-відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 17.08.2017 №0.64-26315/0/15-17 на запит контррозвідувальних заходів по боротьбі із тероризмом Управління Департаменту захисту національної державності СБ України від 25.07.2017 №5/2/1-14419 (том 1, а.с. 51-52).

На підставі підпункту 1 пункту 19 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 №251, УДМС України в Київській області 05.09.2017 було прийняло рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1, а.с. 28).

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що прийняте відповідачем в порушення норм чинного законодавства, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус, основні права, свободи та обов'язки іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні і порядок вирішення питань, пов'язаних з їх в'їздом в Україну або виїздом з України регулюється Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року №3773-VI (далі - Закон № 3773-VI).

Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз'єднання сім'ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - дванадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію (ч. 13 ст. 4 Закону № 3773-VI).

Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - чотирнадцятій та сімнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання (ч. 3 ст. 5 Закону № 3773-VI).

Так, підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною тринадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право" (ч. 13 ст. 5 Закону № 3773-VI).

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання, визначає затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 року №251 Порядок оформлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - Порядок №251).

Згідно п. 9 Порядку №251, строк дії посвідки на постійне проживання не обмежується. Посвідка на постійне проживання підлягає обміну в разі досягнення особою 25- і 45-річного віку.

Приписи п. 11 Порядку №251 визначають, що за результатами розгляду заяви протягом семи днів (для оформлення посвідки на постійне проживання) або не більш як 15 днів (для оформлення посвідки на тимчасове проживання) з дня подання всіх визначених цим Порядком документів приймається рішення про видачу або відмову у видачі посвідки, яке затверджується Головою ДМС, а у разі його відсутності - заступником Голови ДМС чи начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником.

У заяві робиться відмітка про прийняте рішення або зазначаються причини відмови у видачі посвідки.

Згідно підпункту 1 пункту 19 Порядку № 251, посвідка на тимчасове проживання скасовується територіальним органом або підрозділом ДМС, який її видав, у разі отримання від органу Національної поліції, іншого органу виконавчої влади, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів.

Рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання приймається начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником протягом п'яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для скасування посвідки.

Отже, виходячи з вищезазначених законодавчих норм, посвідка на тимчасове проживання може бути скасована уповноваженою на те посадовою особою за наявності підстав, визначених Порядком № 251, зокрема, отримання від органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів.

У зв'язку з цим, посвідка на тимчасове проживання може бути скасована лише у разі подання іноземцем неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів.

Як свідчать матеріали даної справи, підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення слугувала інформація Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України, викладена в листі-відповіді від 17.08.2017 №0.64-26315/0/15-17, що надійшов на запит контррозвідувальних заходів по боротьбі із тероризмом Управління Департаменту захисту національної державності СБ України від 25.07.2017 №5/2/1-14419.

Відповідно до пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі вїзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком вїзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України; не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі вїзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком вїзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС; на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі вїзду за візою, оформленою до 11 вересня 2011 року.

А відповідно до Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Азербайджанської Республіки про безвізові поїздки громадян від 14.02.2002, яку затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2002 №1565, громадяни держави однієї Сторони, незалежно від місця їх постійного проживання, можуть в'їжджати, прямувати транзитом, виїжджати та перебувати на території держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування і реєстрації, що діють в цій державі, по документах, зазначених у Додатках 1 та 2 до цієї Угоди.

Процедуру розгляду заяв для оформлення (обміну) і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства і прийняття за результатом їх розгляду рішень, а також внесення даних до бланків посвідок, визначає затверджений наказом МВС України від 15.07.2013 року №681 Тимчасовий порядок розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - Тимчасовий порядок).

Згідно п. 4.5 Тимчасового порядку, працівник територіального органу чи підрозділу ДМС при надходженні заяви про обмін посвідки перевіряє наявність підстав для обміну посвідки, звіряє відомості про іноземців чи осіб без громадянства, указані в їхніх паспортних документах, з даними, що містяться в цих заявах, перевіряє відсутність підстав для прийняття рішення про відмову у видачі посвідки, передбачених пунктом 17 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання.

Пунктом 4.6 Тимчасового порядку передбачено, що за результатами розгляду заяви протягом семи днів (для посвідки на постійне проживання) і п'ятнадцяти днів (для посвідки на тимчасове проживання) з дати подачі всіх визначених цим Тимчасовим порядком документів Головою ДМС (а в разі його відсутності - заступником Голови ДМС) чи начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником приймається рішення про видачу або відмову у видачі нової посвідки.

Про прийняте рішення робиться відмітка в заяві із зазначенням терміну (у разі обміну посвідки на тимчасове проживання), до якого видається посвідка, або про причини відмови в її видачі.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, посвідку на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 від 17.03.2015 позивач отримав на підставі заяви іноземця та особи без громадянства для отримання посвідки на тимчасове проживання від 14.03.2015 №2 та клопотання приймаючої сторони дружини - громадянки України ОСОБА_6 разом з доданими до клопотання документами (том 1, а.с. 39-48).

Датою в'їзду на територію України позивачем було зазначено 02.03.2015, на підтвердження чого надано копію сторінки паспорту, де містяться відмітки ДПС України від 28.02.2015 про виїзд з території України через пункт пропуску Козача-Лопать та від 02.03.2015 про в'їзд на територію України через пункт пропуску Харків-Пасажирський.

Проте, за повідомленням Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України, викладеному в листі від 17.08.2017 №0.64-26315/0/15-17, будь-яких відомостей у базі даних "Відомості про осіб, які перетнули кордон України" щодо перетину кордону України громадянином Айзербайджану ОСОБА_3 28.02.2015 та 02.03.2015, не міститься.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності рішення Управління Державної міграційної служби України в Київській області від 05.09.2017 про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянину Айзербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки останнім на момент оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні були надані завідомо неправдиві відомості щодо перетину державного кордону України 02.03.2015.

При цьому, позивачем у визначеному законом порядку не було спростовано факти, викладені в листі-відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 17.08.2017 №0.64-26315/0/15-17 стосовно надання ним завідомо неправдивих відомостей щодо перетину державного кордону України 02.03.2015.

Таким чином, аналізуючи обставини даної справи та оцінюючи зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість вимог даного позову та відсутність правових підстав для його задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 250, 308, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Залишити апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Петрик І.Й.

Суддя Сорочко Є.О.

Повний текст постанови виготовлено - 07.03.2018р.