Справа № 800/298/17
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.2018 Київ П/9901/3/18 800/298/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

головуючого судді - Бевзенка В.М.,

суддів: Білоуса О.В.,

Данилевич Н.А.,

Желтобрюх І.Л.,

Шарапи В.М.,

при секретарі судового засідання - Ігнатенко О.В.,

за участю позивача - ОСОБА_4,

представника відповідача - Русакової І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України, як до суду першої інстанції, з позовом до Вищої ради правосуддя, в якому просив:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 20 червня 2017 року про відмову у внесенні подання Президентові України про призначення ОСОБА_4 на посаду судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області безстроково;

- зобов'язати Вищу раду правосуддя повторно розглянути питання про внесення подання Президентові України про призначення ОСОБА_4 на посаду судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області безстроково.

На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що під час прийняття оскарженого рішення Вища рада правосуддя підняла питання по дисциплінарному провадженню, яке вже було предметом розгляду дисциплінарної палати вказаного колегіального органу та у відкритті дисциплінарної справи по якому було відмовлено з підстав спливу строку притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Однак відповідач, вважаючи, що це дисциплінарне провадження є обставиною, яка може негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади, виніс рішення, яким відмовив у внесенні подання Президентові України про призначення позивача на посаду судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області безстроково.

У доповнені до адміністративного позову позивач заначає, що в оскаржуваному рішенні наявний необгрунтований сумнів щодо відповідності кандидата критерію доброчесності чи професійної етики або інших обставин, які можуть вплинути на суспільну довіру до судової влади у зв'язку з таким призначенням, що суперечить пункту 1 частини девятнадцятої статті 79 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Оскаржуване рішення містить неправдиві та недостовірні посилання на визначені законом підстави відмови у внесенні Президентові України подання про призначення судді на посаду, а також надумані та вигадані мотиви, з яких відповідач дійшов помилкового висновку.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечує з огляду на те, що приймаючи оскаржене рішення Вища рада правосуддя діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, рішення прийнято обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мали значення для його прийняття, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, та просив відмовити в задоволенні позову.

Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив надані ними докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень і з'ясував таке.

Указом Президента України від 19 серпня 2010 року №823/2010 ОСОБА_4 призначений на посаду судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області строком на п'ять років.

Строк повноважень судді Величка В.П. закінчився 19 серпня 2015 року.

Вища кваліфікаційна комісія суддів України рішенням від 20 листопада 2015 року №568/бо-15 рекомендувала ОСОБА_4 для обрання на посаду судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області безстроково та внесла відповідне подання до Верховної Ради України.

28 жовтня 2016 року Верховна Рада України на підставі пункту 4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 2 червня 2016 року №1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" передала до Вищої ради юстиції подання, документи та рекомендацію Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про обрання ОСОБА_4 на посаду судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області безстроково, які не розглянуті Верховною Радою України.

Матеріали та рекомендації Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про обрання суддів безстроково щодо яких на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" рішення не прийнято, розглядаються Вищою радою правосуддя в порядку, встановленому главою 2 розділу II цього Закону відповідно до абзацу п'ятого пункту 13 розділу III "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Вищу раду правосуддя" від 21 грудня 2016 року №1798-VIII (далі - Закон України "Про Вищу раду правосуддя").

15 березня 2017 року завершено реорганізацію Вищої ради юстиції у Вищу раду правосуддя.

Повноваження, статус, порядок діяльності та засади організації Вищої ради правосуддя визначаються Законом України "Про Вищу раду правосуддя".

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно із статтею 1 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" Вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

За результатами попереднього розгляду доповідач складає висновок щодо можливості призначення судді на посаду та виносить такий висновок на розгляд Вищої ради правосуддя.

На засіданні Вищої ради правосуддя кандидатура на посаду судді розглядається після доповіді члена Вищої ради правосуддя, який визначений доповідачем у цій справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу матеріалів між членами Вищої ради юстиції від 15 листопада 2016 року рекомендація для проведення перевірки передана члену Вищої ради юстиції Лесько А.О.

За результатами попереднього розгляду матеріалів член Вищої ради правосуддя Лесько А.О. склала мотивований висновок із пропозицією про відмову у внесенні подання Президентові України про призначення ОСОБА_4 на посаду судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Вищою радою правосуддя встановлено, що 26 жовтня 2016 року до Вищої ради юстиції надійшла дисциплінарна скарга ОСОБА_7 на дії судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Величка В.П.

Як зазначено у скарзі, на підставі договорів управителя із забудовником від 18 грудня 2006 року та від 22 серпня 2007 року, договорів про уступку майнових прав на нерухомість, яка є об'єктом будівництва, з відкладальними умовами від 27 грудня 2006 року та від 22 серпня 2007 року, укладених між ТОВ "Тиара" та TOB "Фінансова компанія "Житлоінвест-Гарант", останнє звернулося до КП "Бориспільське міське бюро технічної інвентаризації" із заявою про реєстрацію за ним права власності на об'єкт нерухомого майна - об'єкт незавершеного будівництва за адресою: м.Бориспіль, вул. Головатого, 71-А.

Рішенням КП "Бориспільське міське бюро технічної інвентаризації" від 17 грудня 2012 року №5419 відмовлено ТОВ "Фінансова компанія "Житлоінвест-Гарант" у державній реєстрації заявленого права.

19 грудня 2012 року генеральний директор ТОВ "Фінансова компанія "Житлоінвест-Гарант" ОСОБА_8 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою про скасування рішення КП "Бориспільське міське бюро технічної інвентаризації" від 17 грудня 2012 року №5419 та зобов'язання вчинити певні дії.

Того ж дня суддею Величком В.П. відкрито провадження та призначено справу №1005/12037/2012 до розгляду на 21 грудня 2012 року.

21 грудня 2012 року у справі прийнято постанову, якою адміністративний позов задоволено, визнано протиправними дії КП "Бориспільське бюро технічної інвентаризації" щодо відмови в реєстрації права власності на об'єкти незавершеного будівництва - недобудований багатоповерховий будинок 71-А по вул. Головатого в місті Борисполі Київської області.

Суддя Величко В.П., постановою зобов'язав КП "Бориспільське бюро технічної інвентаризації" зареєструвати за TOB "Фінансова компанія "Житлоінвест-Гарант" право власності на об'єкт незавершеного будівництва - недобудований дев'ятиповерховий будинок 71-А по вул. Головатого в місті Борисполі Київської області.

З вказаної постанови можна зробити висновок, що рішенням КП "Бориспільське бюро технічної Інвентаризації" від 17 грудня 2012 року №5419 відмовлено в державній реєстрації права власності на підставі договорів про уступку майнових прав на нерухомість, яка є об'єктом будівництва, з відкладальними умовами від 27 грудня 2006 року та 22 серпня 2007 року на згаданий багатоквартирний будинок. Підставою для відмови державної реєстрації права власності було те, що подані TOB "Фінансова компанія "Житлоінвест-Гарант" документи не відповідають вимогам, установленим Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5, та іншими нормативно-правовими актами.

З огляду на це, Вища рада правосуддя зробила висновок, що скасовуючи рішення КП "Бориспільське бюро технічної Інвентаризації" та зобов'язуючи зареєструвати право власності на об'єкт незавершеного будівництва - дев'ятиповерховий багатоквартирний будинок, суддя не навів жодних мотивів, які давали б правові підстави ухвалити таке рішення.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2012 року, залишену в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2013 року, скасовано ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 липня 2014 року, справу за позовом ТОВ "Фінансова компанія "Житлоінвест-Гарант" до КП "Бориспільське міське бюро технічної інвентаризації" про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Разом з тим, Вищою радою правосуддя встановлено, що ухвалою Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 11 квітня 2017 року №779/2дп/15-17 відмовлено у відкритті дисциплінарної справи за скаргою ОСОБА_7 стосовно судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Величка В.П. з підстав спливу строку притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Водночас, у цій ухвалі констатовано, що у ході попередньої перевірки скарги ОСОБА_7 встановлено, що дії судді Величка В.П. під час розгляду справи №1005/12037/2012 можуть містити ознаки дисциплінарного проступку.

Зважаючи на викладене, Вищою радою правосуддя виявлено обставини, які вказують на недотримання ОСОБА_4 високих стандартів поведінки судді з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.

Засідання Вищої ради правосуддя у пленарному складі, на якому розглядається питання щодо внесення подання про призначення судді на посаду, є повноважним, якщо в ньому бере участь не менше чотирнадцяти членів Вищої ради правосуддя (частина друга статті 30 Закону України "Про Вищу раду правосуддя").

20 червня 2017 року Вища рада правосуддя, розглянувши рекомендацію Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, висновок члена Вищої ради правосуддя Лесько А.О., матеріали про обрання позивача на посаду судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області безстроково та заслухавши його, прийняла рішення "Про відмову у внесенні подання Президентові України про призначення ОСОБА_4 на посаду судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області" №1637/0/15-17.

Надаючи оцінку оскарженому рішенню в контексті дотримання наведених вимог чинного законодавства при його прийнятті, Суд звертає увагу на таке.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що матеріали дисциплінарного провадження у відкритті якого було відмовлено, не можуть братись до уваги відповідачем при винесенні оскарженого рішення. Суд ухвалюючи рішення в цій частині позовних вимог виходив з того, що Вища рада правосуддя ухвалює рішення щодо внесення Президентові України подання про призначення судді на посаду за результатами розгляду рекомендації Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, до якої обов'язково додається особова справа (досьє) кандидата на посаду судді.

Вища рада правосуддя, ухвалюючи оскаржене рішення керувалась позицією, що усі матеріали які знаходяться в особовій справі (досьє) кандидата на посаду судді можуть братись до уваги при визначенні підстав для відмови у внесенні подання Президентові України.

Відповідно до пункту 17 розділу III Закону України "Про Вищу раду правосуддя" та частини четвертої статті 85 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" відповідач обґрунтовано використав матеріали, які були в особовій справі (досьє) та встановив наявність ознак дисциплінарного проступку у справі по якій відмовлено у відкритті дисциплінарного провадження з підстав спливу строку, що було враховано при ухваленні рішення про відмову у внесенні подання Президентові України про призначення ОСОБА_4 на посаду судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області".

Вища рада правосуддя може ухвалити рішення про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення судді на посаду відповідно до пункту 1 частини дев'ятнадцятої статті 79 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" тільки на підставі обґрунтованих відомостей, які були отримані Вищою радою правосуддя в передбаченому законом порядку, якщо: такі відомості не були предметом розгляду Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; Вища кваліфікаційна комісія суддів України не дала належної оцінки таким відомостям в межах процедури кваліфікаційного оцінювання щодо відповідного кандидата.

Частиною дев'ятнадцятою статті 79 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що Вища рада правосуддя може відмовити у внесенні Президентові України подання про призначення судді на посаду винятково з таких підстав:

1) наявність обґрунтованого сумніву щодо відповідності кандидата критерію доброчесності чи професійної етики або інших обставин, які можуть негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади у зв'язку з таким призначенням;

2) порушення визначеного законом порядку призначення на посаду судді.

Підстави, зазначені у пункті 1 частини дев'ятнадцять статті 79 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Вища рада правосуддя визначає, керуючись власною оцінкою обставин, пов'язаних із кандидатом на посаду судді, та його особистих якостей.

А тому, Суд вважає, що відмовляючи у внесенні Президентові України подання про призначення на посаду судді Величка В.П., відповідач діяв у межах наданих йому повноважень.

Позивач у позові заявляє, що при прийнятті рішення Вищої ради правосуддя від 20 червня 2017 року №1637/0/15-17 в повній мірі не досліджено усі відомості про його кандидатуру, зокрема, позитивної статистики за час роботи суддею, яка мала б вплинути на результат прийнятого відповідачем рішення.

Однак, Суд, оцінюючи у сукупності обставини справи, вважає, що зазначені вимоги не могли бути підставою для внесення подання Президентові України про призначення ОСОБА_4 на посаду судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Частиною двадцять першою статті 79 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено , що рішення Вищої ради правосуддя про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення судді на посаду може бути оскаржене та скасоване винятково з таких підстав:

1) склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;

2) рішення не підписано членом Вищої ради правосуддя, який брав участь у його ухваленні;

3) рішення не містить посилання на визначені законом підстави відмови у внесенні Президентові України подання про призначення судді на посаду або мотивів, з яких Вища рада правосуддя прийшла до відповідних висновків.

Фактично позивач не згоден саме з пунктом 3 згаданої частини та вважає що рішення має бути скасуване з відсутності цих підстав.

За змістом положень частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні суди, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку рішенню відповідача, в контексті дотримання наведених вимог чинного законодавства при його прийнятті, Суд робить висновок, що Вища рада правосуддя діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 8 Висновку №3 (2002) Консультативної ради європейських суддів повноваження, що надані суддям, тісно пов'язані з цінностями правосуддя, справедливості та свободи. Стандарти поведінки, які застосовуються до суддів, випливають з цих цінностей і є передумовами довіри до здійснення правосуддя.

Положення міжнародних документів та законодавства України визначають, що суддя має дотримуватись високих стандартів поведінки та не вчиняти дій, які підривають авторитет правосуддя.

Виходячи з викладеного, Вищою радою правосуддя зроблено висновок, що ухвалення суддею Величком В.П. постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2012 року, яка не мала правових підстав за національним законодавством та жодного зв'язку із встановленими фактами, застосовним правом, є обставиною, яка може негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади у зв'язку з призначенням судді Величко В.П.

Доброчесність - це необхідна морально-етична складова діяльності судді, яка серед іншого визначає межу і спосіб його поведінки, що заснована на принципах доброго ставлення до сторін у справах та чесності у способі власного життя, виконанні своїх обов'язків та здійснення правосуддя. А оскільки, саме на Вищу раду правосуддя покладено обов'язок щодо формування в Україні якісного суддівського корпусу з професійних кадрів високого рівня кваліфікації з урахуванням їхніх особистих та моральних якостей, необхідних для здійснення правосуддя, відповідач має право, виходячи з повноважень, які надані йому законодавством України, відмовити у внесенні подання Президентові України про призначення ОСОБА_4 на посаду судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області, якщо знайшов підстави для прийняття такого рішення.

Таким чином, рішення Вищої ради правосуддя є аргументованим, містить мотиви які стали підставою для його прийняття. Зазначено встановлені законом підстави відмови у внесенні подання Президентові України про призначення ОСОБА_4 на посаду судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області. Рішення підписано достатньою кількістю членів Вищої ради правосуддя для його прийняття.

Суд критично оцінює твердження ОСОБА_4, що при прийнятті оскарженого рішення відповідач вплинув на сімейний стан та професійні стосунки позивача, оскільки сімейний стан та професійні відносини не можуть бути предметом для розв'язання спору, спростування чи підтвердження доводів у справі.

Суд вважає, що позовна вимога щодо зобов'язання відповідача повторно розглянути питання про внесення подання Президентові України про призначення ОСОБА_4 на посаду судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області безстроково не може бути задоволена, оскільки є похідною від вимоги про визнання неправомірним та скасування оскарженого рішення відповідача.

Суд робить висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення складене та підписане 22 березня 2018 року.

Головуючий суддя В.М.Бевзенко

Судді О.В.Білоус

Н.А.Данилевич

І.Л.Желтобрюх

В.М.Шарапа