Справа № 805/490/18-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2018 р. Справа№805/490/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Зінченка О.В.,

при секретарі Горічевій С.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 за довір.;

представника відповідача ОСОБА_2 за довір.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-5-25 від 04 грудня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року Приватне акціонерне товариство «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» (далі позивач, Товариство, ПАТ «ВВК») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі відповідач, ГУ ДФС у Донецькій області) про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-5-25 від 04 грудня 2017 року станом на 30 листопада 2017 року на загальну суму 5 327 267,41 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 11 січня 2018 року Товариством отримана вимога про сплату боргу на суму 5 327 267,41 грн. Вважає, що фіскальною службою протиправно прийнята вимога про сплату боргу, оскільки товариство є звільненим від обовязку зі сплати єдиного внеску у період проведення антитерористичної операції. На підставі чого просить скасувати спірну вимогу про сплату боргу з єдиного внеску.

09 лютого 2018 року, відповідачем через відділ діловодства та архівної справи Донецького окружного адміністративного суду, наданий відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач зазначає, що позивач є платником єдиного соціального внеску та в даних правовідносинах повинен сплачувати його у повному обсязі, за позивачем обліковується борг та у відповідності до норм законодавства кошти, що надходять до фіскальної служби розподіляються у відповідності до наявного боргу в порядку черговості. Оскільки станом на кінець місяця позивач мав заборгованість, у відповідності до чого фіскальною службою сформована вимога та направлена позивачу. Вважає, що позивач не є звільненим від сплати єдиного внеску. Зазначає, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Вважає застосування пункту 9-3 ( пункт 9-4 в редакції Закону від 13 березня 2015 року), не можливою підставою звільнення від сплати єдиного внеску на загальнообовязкове соціальне страхування». Також зазначає, що наданий Сертифікат ОСОБА_3 палати України засвідчує настання обставин непереборної сили для позивача які стосуються справляння податків та обов'язкових платежів з 01 липня 2014 року, не стосується сплати єдиного внеску, оскільки єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, отже настання обставин непереборної сили для сплати єдиного внеску позивачем не доказано. Формування вимог про сплату єдиного внеску є обов'язком податкового органу, на підставі чого відповідач вважає відсутність підстав для задоволення позовних вимог товариства (том 2 арк. справи 15-19).

28 лютого 2018 року представником позивача у підготовчому судовому засіданні подана відповідь на відзив відповідача, в якому позивач зазначив, що оскаржує недоїмку, яка виникла у період з серпня 2014 року по грудень 2015 року зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а тому позивач звільнений від сплати з єдиного внеску на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції. Підставою для звільнення платника єдиного внеску є заява, яка подана ним тричі 03 листопада 2014 року, 03 серпня 2015 року, 18 грудня 2015 року про звільнення від виконання обовязків, визначних частиною 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Разом з тим, позивачем в якості доказу настання для підприємства обставин непереборної сили (форс-мажору) надані сертифікати (висновок) ОСОБА_3 палати України про настання обставин непереборної сили.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, навівши доводи аналогічні зазначеним у заперечені на адміністративний позов.

Суд, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» (, вул. Заводська, буд. 1, смт. Володимирівка, Волноваський район, Донецька область, 85721), 30 листопада 1993 року (06 серпня 2004 року) зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 1 005174, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб (том 1 арк. справи 83-85).

Головним управлінням Державної фіскальної служби у Донецькій області винесена вимога № Ю-5-25 від 04 грудня 2017 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 5 327 267,41 грн. станом на 30 листопада 2017 року (том 1 арк. справи 17).

Між сторонами відсутній спір з приводу суми недоїмки єдиного внеску у спірній вимозі, існує спір між сторонами стосовно предявлення спірної вимоги до сплати шляхом її прийняття. Таким чином, правомірність винесення спірної вимоги відповідачем є спірною обставиною у межах цієї справи.

Судом встановлено, що позивачеві ОСОБА_3 палатою України видано сертифікат від 05 вересня 2014 року № 2887/05-4 про настання обставин непереборної сили, яким засвідчені настання обставин непереборної сили з 14 квітня 2014 року при здійснені господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обовязкових платежів. Як вказано у сертифікаті, на момент його видачі обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити не можливо (том 1 арк. справи 37-38).

У матеріалах справи наявні заяви від позивача до відповідача від 03 листопада 2014 року № 146- ахо, від 31 липня 2015 року № 754, від 18 грудня 2015 року № 1530, щодо звільнення позивача від виконання обовязку зі сплати єдиного внеску на період проведення антитерористичної операції (том 1 арк. справи 21-27).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 10 зазначеної норми Закону № 2464 визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з абзацом 1 пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 4 частини другої статті 6 Закону № 2464 встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464 на платника єдиного внеску покладений обовязок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Статтею 9 зазначеного вище Закону визначені порядок обчислення і сплати єдиного внеску, зокрема, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування. Платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочате проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Згідно з підпунктом 8 пункту 4 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» внесені зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», за загальними правилами яких на час проведення антитерористичної операції субєкти господарювання звільняються від обовязків щодо сплати єдиного внеску до закінчення антитерористичної операції.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Абзацом 2 статті 1 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» смт. Володимирівка Волноваського району Донецької області є територією проведення антитерористичної операції, як і м. Волноваха Донецької області, де позивач знаходився на обліку у фіскальної служби.

Статтею 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» передбачено, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 вказаного Закону, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, де проводилася антитерористична операція, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для звільнення платників єдиного внеску від обовязків та відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо сплати єдиного внеску, є факт перебування такого платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів де проводилася антитерористична операція.

Як встановлено судом, у період невиконання обовязків платника єдиного соціального внеску, позивач знаходився та перебуває на обліку в органі доходів і зборів, розташованого на території населеного пункту, визначеного в переліку про який йдеться в статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, тобто м. Волноваха, Донецька область.

З аналізу приписів абзацу першого статті 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 вбачається, що звільнення платника єдиного внеску від виконання своїх обовязків, передбачених статтею 6 Закону повязується також з необхідністю подання до податкового органу відповідної заяви. При цьому, обовязок подати таку заяву виникає не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції. На даний час антитерористична операція триває. Водночас, як встановлено судом, означена вище заява подана позивачем до відповідача 03 листопада 2014 року за № 146- ахо, 31 липня 2015 року за № 754, 18 грудня 2015 року за №1530 (заяви щодо звільнення позивача від виконання обовязку зі сплати єдиного внеску на період проведення антитерористичної операції) (том 1 арк. справи 21-27).

Суд не бере до уваги заперечення відповідача стосовно втрати чинності підпунктом 8 пункту 4 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки у спеціальному законодавстві Законі України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування дана норма є діючою.

Також, суд зазначає, що спірна вимога сформована відповідно до статті 25 Закону №2464, яка визначає заходи впливу та стягнення. За положеннями абзацу 2 частини 1 цієї статті її положення поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Саме за положеннями частини 4 цієї статті орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Таким чином, відсутність (відстрочення в силу закону) у позивача обов'язку сплати внесків, починаючи з 14 квітня 2014 року, унеможливлює складання відповідачем та направлення позивачу спірної вимоги.

Крім того, в матеріалах справи наявні судові рішення про скасування попередніх вимог про сплату боргу(недоїмки) №805/2377/16-а; №805/4286/16-а; №805/2061/17-а, 805/4090/17-а, 805/4799/17-а (том 1 арк. справи 51-82).

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № К/9901/188/17 812/505/17, в ухвалах Вищого адміністративного суду України № К/800/27662/17 від 23 жовтня 2017 року; №800/33638/16 від 06 липня 2017 року. Висновок Верховного Суду суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування вимоги № Ю-5-25 від 04 грудня 2017 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при предявленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 79 909,03 гривень, що підтверджується наявним в матеріалах адміністративної справи платіжним дорученням № 358 від 16 січня 2018 року (том 1 арк. справи 3).

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у зазначеному розмірі підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на користь позивача.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та керуючись 2, 3, 5- 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування вимоги № Ю-5-25 від 04 грудня 2017 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, задовольнити повністю.

Скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № Ю-5-25 від 04 грудня 2017 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску станом на 30 листопада 2017 року на загальну суму 5 327 267,41 гривень.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань () на користь Приватного акціонерного товариства «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 79 909,03 (сімдесят девять тисяч девятсот девять) гривень 03 копійки.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлений 26 березня 2018 року.

Суддя Зінченко О.В.