Справа № 814/2414/17
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2018 р. № 814/2414/17
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54034

до відповідача:ДПІ в Інгульському районі м.Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області, вул. В'ячеслава Чорновола 1/1, м. Миколаїв, 54028

треті особи:"ВТБ Банк", вул. Гоголівська, 2-24, м. Київ, Центральна Частина Києва, м. Київ, 01601

про:визнання протиправним та скасування податкової вимоги від 15.08.2016р № 5451-17,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ДПІ в Інгульському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування ППР.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржувана вимога є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки позивач анулював суму заборгованості за своїм кредитним договором як додаткове благо, про що зазначив в декларації за 2015 рік, відповідно до якої у ОСОБА_1 відсутні зобовязання зі сплати податку з доходів фізичних осіб та військового збору. Доводи покладені відповідачем в основу оскаржуваної вимоги ґрунтуються на припущеннях та недоведених обставинах, отже не можуть бути підставою для висновків про порушення позивачем податкового законодавства та підставою для прийняття вищезазначеного податкового повідомлення-рішення.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки відповідно до поданої декларації за 2015 рік самим позивачем визначено до сплати податкові зобовязання з ПДФО 238607,44 грн. військового збору 17941,23 грн. та відповідно до уточненої декларації про майновий стан і доходи, отримані у 2015 році, позивачем самостійно визначено уточнені суми податкових зобовязань до сплати з ПДФО 161420,01 грн., військового збору 12152,16 грн.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

12.12.2007 року між ОСОБА_1 та «ВТБ Банк» був укладений Кредитний договір № 067/2007, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 46 866 дол. США. Вказана сума кредиту дорівнювала еквіваленту 236 673,30 грн. за курсом НБУ на день укладення кредитного договору (5,05 грн. за 1 дол. США).

ВТБ Банк листом від 19.03.2015 року за вих. № 203/2307-2 повідомив позивача, що станом на 19.03.2015 року заборгованість за його кредитним договором складає 51 268,53 дол. США.

Цим же листом Банк повідомив позивача про анулювання (прощення) цієї кредитної заборгованості на підставі статті 605 Цивільного кодексу України.

19.03.2015 року ОСОБА_1 виплатив банку узгоджену з Банком різницю кредитної заборгованості за кредитним договором в розмірі 10 000 дол. США.

Позивачем подано до ДПІ в Інгульському районі м. Миколаєва податкову декларацію за 2015 рік, в якій зазначив анульовану суму заборгованості за своїм кредитним договором як додаткове благо, в якій задекларовано загальну суму річного догоду у розмірі 1 524 829,19 грн., з яких 1 196 082.19 грн. (рядок 10.9 декларації), що підлягають оподаткуванню та 328 747,00 грн. (рядок 11 декларації), які не підлягають оподаткуванню. Самостійно визначено до сплати податкові зобов'язання з ПДФО - 238 607,44 грн. військового збору - 17 941,23 грн.

На підставі п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації за базовий звітний період подаються платниками податку на доходи фізичних осіб до 1 травня року, що настають за звітним періодом.

Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством платник податків самостійно обчислює суму податкового або грошового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання вважається узгодженою.

Позивач в позові посилається на п. 50.1. ст. 50 Податкового кодексу України, відповідно до якого у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

На підставі вищезазначеного, 22.08.2017 року позивач подав до ДПІ у Інгульському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області уточнюючу декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, згідно якої у нього відсутні зобов'язання зі сплати податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Поряд з цим, 26.08.2016 року ПАТ «ВТБ БАНК» надається уточнений податковий розрахунок 1ДФ за 1 кв.2015 року, в якому уточнюються доходи, отриманні РНОКПП НОМЕР_1, а саме: видаляється рядок щодо отримання доходу під "126" ознакою у сумі 1 194 392,03 грн., та зазначається отримання доходу під "126" ознакою (додаткове благо) у сумі 808 454,89 грн., під "127" ознакою (інші доходи) у сумі 385 937.14 грн.

Зазначені уточнення відображені у відомостях з ЦБ ДРФО, сформованих на підставі даних Податкового розрахунку 1ДФ за 2015 рік станом на 04.01.2018 року.

Законом України від 09 квітня 2015 року N 321-УІП "Про внесення змін до ПКУ щодо кредитних зобов'язань", який набрав чинності 07.05.2015, внесено зміни до ПКУ в частині звільнення від оподаткування операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті.

Так, пп. 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПКУ встановлено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Суми, прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пп. 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПКУ, а також суми процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності відображаються в податковому розрахунку за формою N 1ДФ під "127" ознакою.

З метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми, прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пп. 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу, слід розглядати окремо.

08.09.2016 громадянином ОСОБА_1 надається уточнена податкова декларація про майновий стан і доходи, отримані у 2015 році, в якій сума отриманого доходу задекларована у розмірі 810 145,05 грн., уточнені суми податкових зобов'язань до сплати з ПДФО - 161 420,01 грн., військового збору-12 152,16 грн.

За наявності повідомлення від ПАТ «ВТБ БАНК» про прощення (анулювання) боргу прошеного в сумі 808454,86 грн. у вигляді основної суми боргу (кредиту) прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, надання 08.09.2016 громадянином ОСОБА_1 уточненої податкової декларації про майновий стан і доходи, отримані у 2015 році щодо зменшення податкового зобов'язання з ПДФО на 77 187,43 грн. та військового збору на 5 789,07 грн. є правомірним.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-УІ зі змінами та доповненнями (далі - ПКУ) у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На підставі даних інформаційної системи контролюючого органу ДПІ в Інгульському районі м. Миколаєва 15.08.2016 року була сформована податкова вимога №5451-17 у зв'язку з несплатою нарахувань по податку на доходи (85 11010500) та військовому збору (30 11011000).

Відповідно ст.60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, зокрема якщо:

сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення;

контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу;

контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі;

рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі;

рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов'язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Станом на 11.01.2018 року за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) існує заборгованість із сплати податків, зборів, платежів, які контролюються органами державної фіскальної служби, в сумі 173 624,58 грн.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими, а податкова вимога від 15.08.2016 №5451-17 прийнята відповідно до норм чинного законодавства. Отже, в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 54034, РНОКПП НОМЕР_1) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов