Справа № 278/1626/17
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 278/1626/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"26" березня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від "21" листопада 2017 р. (судове рішення ухвалене суддею Зубчук І.В. в м. Житомирі), у справі за позовом ОСОБА_2 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання на вчинення певних дій , -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив визнати дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначені йому пенсії за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, неправомірними та зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити йому з 20 березня 2017 року пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 21.11.2017 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, щодо відмови у призначення пенсії за віком ОСОБА_2 відповідно до ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зобов'язано Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_2 пенсію відповідно до положень вищевказаної норми закону із застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за три календарні роки, що передували зверненню за призначенням пенсії, з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 20 березня 2017 року.

Зобов'язано Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплатити ОСОБА_2 різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією за віком, а саме з 20 березня 2017 року.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволені позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Житомирському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХП "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХП).

20 березня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки позивач досягнув пенсійного віку.

Листом від 02 червня 2017 року №269/20-8 відповідач повідомив позивача, що він вже з 21.03.2017 року отримує пенсію за вислугу років, при переведенні з цього виду пенсії на пенсію за віком були застосовувані показник середньої заробітної плати, який враховувався під час попереднього перерахунку пенсії за 2007 рік (а.с.3-4).

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженої постанови виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону № 1058-ІV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У частині першій статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону №1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 2262-ХІІ, однак у спірних правовідносинах мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-IV він звернувся вперше.

Крім того, після призначення пенсії за Законом № 2262-ХІІ позивач продовжував працювати сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

З огляду на зазначені норми та встановлені у справі обставини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про підставність заявлених позовних вимог та правомірність їх задоволення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 року у справі №21-612а14.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського районного суду Житомирської області від "21" листопада 2017 р. без змін,

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_1

Судове рішення прийнято та складено "26" березня 2018 р.