Справа № 826/8742/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 березня 2018 року № 826/8742/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доЖитомирської митниці Державної фіскальної служби України
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Житомирської митниці ДФС, що полягала у неналежному розгляді заяви про припинення митного режиму транзит Позивача, ОСОБА_1, від 24 травня 2017 року - протиправною;

- зобов'язати Житомирську митницю ДФС припинити митний режим транзит відповідно до частини 8 статті 102 Митного кодексу України щодо транспортного засобу «AUDI А6», кузов № НОМЕР_1, державний реєстраційний номер P. Литва НОМЕР_3, що був ввезений ОСОБА_1 30 серпня 2016 року через митний пост «Північний» (Житомирська митниця ДФС), згідно статті 381 Митного кодексу України, у зв'язку з тим, що транспортний засіб втрачений внаслідок аварії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2017 відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 19.10.2017, яке в подальшому відкладалось з метою отримання додаткових доказів для правильного вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, посилаючись при цьому на те, що митний режим «транзит» підлягає припиненню, оскільки транспортний засіб, ввезений на митну територію України в такому режимі, був втрачений внаслідок аварії.

Позивач звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач заперечує по суті заявлені позовні вимоги, посилаючись при цьому на відсутність, в даному випадку, правових підстав для припинення митного режиму «транзит» щодо транспортного засобу, ввезеного позивачем.

Відповідно до положень ч.6 ст.128 КАС України (в редакції, чинній на момент переходу до розгляду справи в порядку письмового провадження), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України. Цивільною процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №2147-УІІІ, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до пункту 10 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, 30 серпня 2016 року, через пункт пропуску «Виступовичі-Нова Рудня» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС ввіз на митну територію України транспортний засіб «AUDI А6», кузов № НОМЕР_1, державний реєстраційний номер в Республіці Литва - НОМЕР_3 (надалі - Транспортний засіб) з метою транзиту, фактично для особистого використання.

07 січня 2017 року вказаний автомобіль за керуванням позивача у с. Завадівка Володарського району Київської області потрапив у дорожньо-транспортну пригоду (аварію), у результаті чого отримав механічні пошкодження.

02 червня 2017 до Житомирської митниці ДФС надійшла заява ОСОБА_1, в якій останній просив припинити митний режим «транзит», відповідно до частини 8 ст.102 Митного кодексу України, щодо Транспортного засобу, в зв'язку з тим, що внаслідок аварії, вказаний Транспортний засіб зазнав значних механічних пошкоджень та відновленню не підлягає.

До Заяви позивачем було додано: 1) копію висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 8890/17-54 експертного автотоварознавчого дослідження від 19 травня 2017 року; 2) копію довідки СВ Володарського відділення поліції Сквирського ВП ГУ НП у м. Києві; 3) копію акту попереднього розрахунку автотоварознавчого дослідження № 8890/17-54; 4) копію листа про направлення висновку № 8890/17-54; 5) копію довіреності; 6) копія Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; 7) копію договору про надання правової допомоги.

Листом Житомирської митниці ДФС від 12.06.2017 №1549/8/06-70-64 від 12.06.2017 заява позивача про припинення митного режиму «транзит» задоволена не була, а позивачу було запропоновано скористатись митним режимом «знищення або руйнування», або вивезти Транспортний засіб за межі митної території України.

Не погоджуючись з обґрунтованістю відмови в припиненні митного режиму «транзит», позивач звернувся до суду з даним позовом та просить його задовольнити.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною першою статті 381 МК України встановлено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 95 МК України, для автомобільного транспорту встановлюється строк транзитних перевезень - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно вимог частини четвертої статті 92 МК України особою, на яку покладається дотримання вимог митного режиму «транзит» є особа, яка поміщує товари та/або транспортні засоби комерційного призначення у даний митний режим.

Як вже зазначалось, Транспортний засіб 08.09.2016 ввезено на митну територію України у митному режимі «транзит» через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Виступовичі». У встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк (10 днів) за межі митної території України Транспортний засіб не вивезено.

Враховуючи зазначене, 19.09.2016, у зв'язку з відсутністю в ЄАІС ДФС інформації щодо вивезення за межі митної території України вказаного транспортного засобу, ввезеного на митну територію України з метою транзиту, як наслідок, порушенням строку транзитного перевезення, встановленого ст. 95 Митного кодексу України, Житомирською митницею ДФС внесено інформацію до модуля «Орієнтування» АСМО «Інспектор» глобального орієнтування щодо ОСОБА_1 та ввезеного транспортного засобу

Відповідно до частини четвертої статі 366 МК України громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення (частина п'ята статті 366 МК України).

Частиною шостою статті 366 МК України встановлено, що громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

З огляду на вищевказане, Позивач є особою, відповідальною за дотримання обраного ним під час ввезення транспортного засобу митного режиму «транзит».

Згідно вимог частини першої статті 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні:

1)перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання;

2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту;

3)бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу;

4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Відтак, Позивач, як особа, що ввозить транспортний засіб у режимі «транзит», залишається відповідальним за дотримання вимог цього режиму, зокрема, забезпечення незмінного стану товару (у даному випадку автомобіля) та дотримання термінів його доставки до митниці, з моменту ввезення на митну територію України та до моменту припинення митного режиму.

Суд звертає увагу, що оскільки Транспортний засіб був ввезений позивачем на митну територію України 08.09.2016, термін доставки зазначеного автомобіля до митного органу повинен становити не пізніше 17.09.2016.

Згідно з частиною першою статті 102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України.

Відповідно до частини четвертої статті 102 МК України митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Митний режим транзиту також припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (частина восьма статті 102 МК України).

На підтвердження повної втрати Транспортного засобу внаслідок аварії позивачем, як до митного органу, так і до матеріалів справи, надано копію висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 19.05.2017 №8890/17-54.

Дослідивши вказаний висновок, Судом встановлено, що в ньому відсутня інформація про повну втрату Транспортного засобу внаслідок ДТП, натомість зазначено про вартість:

- відновлюваного ремонту - 59 440,64 грн;

- матеріального збитку позивача - 51 305,39 грн;

- вартість утилізації автомобіля - 8 250 грн.

Інших документів, що підтверджують повну втрату Транспортного засобу, позивачем до матеріалів справи не надано.

Посилання позивача в письмових поясненнях (від 24.11.2017 вх. №84612) на те, що середня ринкова вартість аналогічного транспортного засобу в у Європі, як вказано у висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 8890/17-54, складає 1746,67 євро (www.mobele.de), в той час як вартість відновлювальних робіт (ремонту) транспортного засобу в Україні перевищує його вартість в Європі, внаслідок чого транспортний засіб, на думку позивача повністю втрачений, судом відхиляються, враховуючи наступне.

Так, у випадку посилання експерта на ринкову вартість ТЗ в Європі, доцільним є посилання на вартість ремонту (відновлення) такого ТЗ в Європі, чого експертом зроблено не було. За інших обставин, посилаючись на вартість ремонту ТЗ в Україні, експерт мав зазначити середню ринкову вартість такого ТЗ до дорожньо-транспортної пригоди в Україні, чого експертом також зроблено не було.

Обставина перевищення вартості ремонту транспортного засобу в Україні над ціною такого транспортного засобу в Європі, жодним чином не свідчить про повну втрату такого транспортного засобу, натомість вказує на можливе понесення позивачем збитків у випадку ремонту ТЗ, як наслідок, доцільності застосування митного режиму «знищення або руйнування», або вивезення Транспортного засобу за межі митної території України.

При цьому, приходячи до переконання про відсутність обставин повного знищення транспортного засобу, Суд приймає до уваги те, що відповідно до акту огляду транспортного засобу від 17.05.2017, складеного експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз під час проведення експертного автотоварознавчого дослідження, автомобіль має пошкодження ударного характеру (бампер, фара, капот, протитуманна фара, тощо). В акті відсутня інформація про повне знищення ТЗ.

Враховуючи те, що: 1) відповідно до ст. 93 МК України позивач, як особа, що ввозить транспортний засіб у режимі «транзит», є відповідальним за дотримання вимог цього режиму, зокрема, забезпечення незмінного стану товару (у даному випадку автомобіля) та дотримання термінів його доставки до митниці; 2) в матеріалах справи відсутні докази вчинення позивачем ДТП внаслідок непереборної сили; 3) в матеріалах справи відсутні відповідні судові рішення про відсутність в діях позивача ознак адміністративного (кримінального) правопорушення під час ДТП, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість відмови митного органу позивачу в припиненні митного режиму «транзит» на підставі ч.8 ст.102 Митного кодексу України.

За таких обставин, позовні вимоги в частині зобов'язання Житомирську митницю ДФС припинити митний режим «транзит» відповідно до частини 8 статті 102 Митного кодексу України щодо Транспортного засобу, задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Житомирської митниці ДФС, що полягала у неналежному розгляді заяви про припинення митного режиму транзит Позивача, ОСОБА_1, від 24 травня 2017 року, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

У той же час, суд звертає увагу, що норми Закону України «Про звернення громадян» не застосовуються до обставин, які спричинили подання заяви до Митниці про припинення митного режиму транзит стосовно транспортного засобу позивача, а відповідні правовідносини регулюються спеціальними нормами Митного кодексу України та Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657.

Відповідно до абзацу третього пункту 6 розділу VIII Порядку №657 заява розглядається митним органом, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, протягом п'яти робочих днів з дати її подання.

Як зазначає відповідач в наданих письмових запереченнях та не було заперечено позивачем, заява позивача від 24.05.2017 про припинення режиму «транзит», надійшла до контролюючого органу 02.06.2017 (вх. №451/М/06-70-20 від 02.06.2017). 2 червня 2017 року припадало на п'ятницю, внаслідок чого п'ятий робочий день на розгляд заяви з дати її подання припадає на 08.06.2017 (четвер).

Розгляд заяви позивача оформлено листом від 12.06.2017, тобто з пропуском на два робочі дні.

З огляду на що, Окружний адміністративний суд м. Києва вважає, що відповідачем допущено бездіяльність щодо розгляду заяви позивача в межах п'яти робочих днів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Позивачем долучено до матеріалів справи копію договору №10 від 23.05.2017 про надання правової допомоги та копію квитанції №0.0.862673163.1 від 10.10.2017 на суму 3000 грн.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, вартість години роботи юриста Юридичної компанії становить 500 грн. Загальний розмір вартості послуг юридичної компанії 3000 грн.

Як наслідок, позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн.

За змістом ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем до матеріалів справи не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. При цьому, до участі у справі в судовому засіданні 13.11.2017 представник позивача допущений не був за відсутності у останнього належної довіреності, а в судове засідання 27.11.2017 представник позивача не прибув, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності

В той же час, в графі «призначення платежу» квитанції №0.0.862673163.1 від 10.10.2017, вказано: «сплата згідно рахунку на оплату 12 від 07.10.2017», однак до матеріалів справи не надано вказаного рахунку №12, що позбавляє суд можливості встановити, за які конкретно послуги позивачем сплачено кошти.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про відсутність в матеріалах справи належних доказів, що підтверджують співмірність розміру заявлених позивачем до відшкодування витрат на правову допомогу виконаним адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), внаслідок чого в клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу слід відмовити.

Таким чином, поверненню позивачу підлягає сплачений судовий збір в сумі 320 грн, враховуючи часткове задоволенні позовних вимог, відповідно до ч.3 ст.139 КАС України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Житомирської митниці ДФС по несвоєчасному розгляду заяви ОСОБА_1 про завершення митного режиму транзит в межах п'яти робочих днів з дати її подання.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути судові витрати в сумі 320 (триста двадцять) грн на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1) шляхом їх безспірного списання з рахунків Житомирської митниці ДФС (ідентифікаційний , адреса: 10003, Житомирська обл., місто Житомир, ВУЛИЦЯ ПЕРЕМОГИ, будинок 25) за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович