Справа № 185/5498/17
Суддя: Головін В. О.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/5498/17
Провадження № 2-а/185/18/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 березня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О. за участю секретаря судового засідання Красуцького Б., позивача ОСОБА_1, її представника адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, який уточнила 22 березня 2018 року, відповідно до якого просила суд:

1.Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови зарахувати до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугою років періоди роботи з 09 січня 1984 р. по 22 червня 1994 року фельдшером в Павлоградському АТП 03670, у відповідності до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

2.3обовязати ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області зарахувати до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугою років періоди роботи з 09 січня 1984 р. по 22 червня 1994 року фельдшером в Павлоградському АТП 03670.

У позові вказала, що вона, ОСОБА_1, з 02 вересня 1981 року по 02 січня 1984 року працювала медичною сестрою в лікарні м. Тернівка, Дніпропетровської області, з 09 січня 1984 р. по 22 червня 1994 року фельдшером в Павлоградському АТП 03670, з 16 квітня 1996 року по 31 листопада 2002 р. медичною сестрою в санаторії - профілакторії «Самара» виробничого обєднання «Павлоградвугілля». З 01 листопада 2002 р. по 31 грудня 2002 р. та з 02 січня 2003 р. по 01 березня 2005 р. працювала медичною сестрою в санаторії - профілакторії «Самара» ш. «Самарська» Павлоградського виробничого обєднання по видобутку вугілля «Павлоградвугілля», з 01 березня 2005 р. по 31 січня 2013 р. медичною сестрою в структурному підрозділі санаторію профілакторію «Самара» ТОВ «Павлоградвугілля», з 01 лютого 2013 р. по теперішній час медичною сестрою в ТОВ «ДТЄК СЕРВІС» санаторію профілакторію «Самара». 15.06.2017 року вона звернулася до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з заявою про призначення їй пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику у сфері охорони здоров'я та надала відповідний пакет документів. Однак листом від 20.06.2017 року відповідач надав відповідь їй про те, що відповідно до спільного листа Мінпраці та соцполітики України, Мінохорони здоровя України та Пенсійного фонду України від 08.09.2005 р. за №7040/0/14-05/02-6, № , № 11106/02-20 пп. охорони здоровя, які функціонують на підприємствах та пройшли державну акредитацію як заклади охорони здоровя, належать до закладів охорони здоровя, робота на яких на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) дає право на пенсію за вислугу років відповідно до чинного законодавства. Таким чином, зарахувати період її роботи з 09 січня 1984 р. по 22 червня 1994 року фельдшером в Павлоградському АТП 03670 до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, можливо за умови, що вона працювала в здоропункті, який акредитовано як заклад охорони здоровя. Дії відповідача вважає не обґрунтованими та не законними, оскільки вони порушують її право на соціальне забезпечення.

В судове засідання позивач та представник позивача просили суд задовільнити позов в повному обсязі на підставах викладених у уточненому позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, та просив суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, посилаючись на підстави викладені в письмовому відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмовий відзив на позов від представника відповідача, письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 12.09.1993 року № 637 - основним документом, якій підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Положеннями ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, які враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим законом.

Відповідно до ст.62 закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, в тому числі і спеціальний є трудова книжка.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788- XI від 05.11.1991 року встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення, які до 01 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту.

Відповідно до положень ст.ст. 3, 16 Основ законодавства України про охорону здоровя, введених в дію постановою Верховної Ради України від 19 листопада 1992 року №2802-ХІІ, закладами охорони здоров'я є підприємства, установи та організації, завданням яких є забезпечення різноманітних потреб населення в галузі охорони здоров'я шляхом подання медико-санітарної допомоги, включаючи широкий спектр профілактичних і лікувальних заходів або послуг медичного характеру, а також виконання інших функцій на основі професійної діяльності медичних працівників. Також визначено, що заклади охорони здоров'я створюються підприємствами, установами та організаціями з різними формами власності, а також приватними особами при наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікованих фахівців. Заклад охорони здоровя здійснює свою діяльність на підставі статуту що затверджуються власником уповноваженим ним органом.

Судом встановлено з матеріалів справи, що Павлоградським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області позивачу до його спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугою років не були зараховані періоди роботи з 09 січня 1984 р. по 22 червня 1994 року фельдшером в Павлоградському АТП 03670, у відповідності до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до листа відповідача від 20.06.2017 р. за № П/156 (арк.с. 10-13).

Судом також встановлено, що позивач працював з 09 січня 1984 р. по 22 червня 1994 року фельдшером в Павлоградському АТП 03670, що вбачається з довідки № П-454 від 16 червня 2017 року та довідки № П-455 від 16 червня 2017 року архівного відділу Павлоградської міської ради. (арк.с. 23-24).

Окрім цього судом встановлено, що відповідно до копій трудової книжки позивача, також містяться дані про період її роботи, а саме: з 09 січня 1984 р. по 22 червня 1994 року в Павлоградському АТП 03670 (арк.с. 7-9).

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача законні та обґрунтовані, а його порушене право на зарахування до спеціального стажу - період роботи з 09 січня 1984 р. по 22 червня 1994 року в Павлоградському АТП 03670 підлягає захисту, оскільки періоди роботи у позивача законодавством не регулювався на той час з питань акредетації робочих місць, а згідно чинного законодавства України, закон зворотної сили не має, якщо не покращує становище громадянина, тому суд приходить до висновку, що позовну заяву потрібно задовільнити.

Відповідно до квитанції(арк.с.1) позивач сплатив судового збір за позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.242, 244,245, 246, 371 КАС України, суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги буд.26), щодо відмови зарахувати до спеціального стажу, якій дає право на призначення пенсії за вислугою років, ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, інн.) за період її роботи з 09 січня 1984 року по 22 червня 1994 року фельдшером у Павлоградському АТП 03670, у відповідності до п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов'язати ОСОБА_4 управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги буд.26) зарахувати до спеціального стажу, якій дає право на призначення пенсії за вислугою років, ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, інн.) за період її роботи з 09 січня 1984 року по 22 червня 1994 року фельдшером у Павлоградському АТП 03670, у відповідності до п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Стягнути з Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги буд.26) за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640.00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складено 27 березня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_4