Справа № 822/2249/17
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2249/17

Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

14 березня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про скасування податкових повідомлень рішень,

В С Т А Н О В И В :

у липні 2017 року фізична особа-підприємець (далі-ФОП) ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про скасування :

- податкового повідомлення - рішення форми "Р" від 27.06.2017 № за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування на суму 39024,42 грн.;

- рішення від 27.06.2017 № про застосування штрафних санкції за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 8863,60 грн.;

- вимоги про сплату боргу (недоїмки) форми "Ф" від 27.06.2017 № за платежем єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 50014,12 грн.;

- податкового повідомлення - рішення форми "Р" від 27.06.2017 № за платежем військовий збір на суму 3057,85 грн.;

- податкового повідомлення - рішення форми "Р" від 27.06.2017 № за платежем податок на додану вартість на суму 48775,50 грн.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 27.06.2017 № за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування на суму 39024,42 грн.

Визнано протиправним та скасовано рішення від 27.06.2017 № про застосування штрафних санкції за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 8863,60 грн.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) форми "Ф" від 27.06.2017 № за платежем єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 50014,12 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 27.06.2017 № за платежем військовий збір на суму 3057,85 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 27.06.2017 № за платежем податок на додану вартість в частині визначення суми 48775,50 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Так, в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивачем протиправно віднесено до витрат не використану суму товарно-матеріальних цінностей на суму 163085 грн. 23 коп. та безпідставно завищено витрати.

Відзив на апеляційну скаргу до суду позивач не подавав.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просили залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, РНОКПП - НОМЕР_1 зареєстрований як платник ПДВ в Шепетівському відділенні Славутської ОДПІ, свідоцтво платника ПДВ від 09.01.2007 №100010369.

Згідно з реєстраційними даними основними видами діяльності за КВЕД є:

- виробництво сухарів та сухого печива; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок тривалого зберігання.

- діяльність посередників у торгівлі товару широкого асортименту;

- роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування , напоями та тютюновими виробами;

- вантажний автомобільний транспорт;

- надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна;

- збирання безпечних відходів.

На підставі направлень №221, №222, №223, виданих 07.02.2017, працівниками ГУ ДФС у Хмельницькій області з 10.02.2017 по 23.02.2017 та відповідно до наказу ГУ ДФС у Хмельницькій області №329 від 22.02.2017 з 24.02.2017 по 02.03.2017 проводилася планова виїзна документальна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2016.

За результатами даної перевірки був складений Акт № 0231/22-01-13-03/НОМЕР_1 від 10.03.2017 про результати планової виїзної документальної перевірки, на який позивач подав заперечення від 21.03.2017 до ГУ ДФС у Хмельницькій області.

29.03.2017 ГУ ДФС у Хмельницькій області прийняло проміжну відповідь щодо розгляду заперечень, у якій було зазначено про те, що необхідно з'ясувати обставини, які не були досліджені під час перевірки та зазначені у Запереченнях.

Так, 24.05.2017 згідно з наказом за №1165 від 24.05.2017 працівники контролюючого органу провели документальну виїзну перевірку з питань, що стали предметом оскарження.

За результатами проведеної перевірки склали Акт №0868/22-01-13-07/НОМЕР_1 від 13.06.2017, яким зафіксовано ряд порушень ФОП ОСОБА_2, а саме:

- занижено податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2015 - 2016 в сумі 26016,28 грн., в т. ч.: 2015 - 16695,33 грн., 2016 - 9320,95 грн., чим порушено п.177.2., п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

- занижено податкове зобов'язання з ПДВ за 2015 - 2016 в сумі 380345,36 грн., в т. ч.: січень 2015 - 7273,03 грн., лютий 2015 - 29984,47 грн., березень 2015 - 33987,54 грн., квітень 2015 - 45416,08 грн., травень 2015 - 41883,94 грн., червень 2015 - 21809,32 грн., липень 2015 - 32880,44 грн., серпень 2015 - 31760,70 грн., вересень 2015 - 44210,80 грн., жовтень 2015 - 25930,24 грн., листопад 2015 - 28126,19 грн., грудень 2015 - 26726,01 грн., березень 2016, - 458,99 грн., квітень 2016 - 1181,24 грн., травень 2016 - 1600,68 грн., червень 2016 - 1763,79 грн., липень 2016 - 2331,29 грн., вересень 2016 -2258,07 грн., жовтень 2016 - 762,54 грн.

- не нарахований та відповідно не сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування із чистого доходу від здійснення підприємницької діяльності в сумі 50014,12 грн., в т.ч.: 2015 - 38621,86 грн., 2016 - 11392,26 грн.

- не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір від здійснення підприємницької діяльності за 2015 - 2016 на суму 2446,28 грн., в т.ч.: 2015 - 1669,53 грн., 2016 - 776,75 грн., чим порушено пп. 1.6. п.16-1 підрозділу XX Податкового кодексу України, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України.

Згідно з Актом №0868/22-01-13-07/НОМЕР_1 від 13.06.2017 відповідач прийняв:

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 27.06.2017 за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування на суму 39024,42 грн.,

- рішення від 27.06.2017 № про застосування штрафних санкції за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 8863,60 грн.,

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) форми "Ф" від 27.06.2017 № за платежем єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 50014,12 грн.,

- податкове повідомлення - рішення форми "Р" від 27.06.2017 № за платежем військовий збір на суму 3057,85 грн.,

- податкове повідомлення - рішення форми "Р" від 27.06.2017 № за платежем податок на додану вартість в сумі 168480,32 грн. ОСОБА_7 податкове повідомлення-рішення позивач вважає протиправним в частині нарахування в сумі 48775,50 грн.

За результатами адміністративного оскарження прийнятих рішень скаргу ФОП ОСОБА_2 від 07.07.2017 ГУ ДФС у Хмельницькій області залишено без розгляду згідно з Рішенням від 19.07.2017 №9524/Б/22-01-10-05-14.

Не погодившись з вказаною відповіддю, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач обґрунтовано включив до валових витрат використання товарно-матеріальних цінностей в сумі 163085 грн. 23 коп., у зв'язку з чим прийняті відповідачем рішення підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп.14.1.36 п. 14.1 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 138.1.1 п.138.1. ст.138 ПК України передбачено, що витрати операційної діяльності включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, п.п.140.2 - 140.5 ст.140, ст.ст.142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно з пп. пп. 177.1, 177.2 ст. 177 цього Кодексу доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.4 ст. 177 цього Кодексу встановлено, що до витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать, зокрема: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Вимоги щодо підтвердження податкової, фінансової та бухгалтерської звітності належним чином оформленими первинними документами встановлені також Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

На підставі аналізу зазначених норм колегія суддів дійшла висновку про те, що формування суб'єктом господарювання валових витрат пов'язане з призначенням придбаних товарів (робіт, послуг) для використання у господарській діяльності. Також необхідною умовою для віднесення сплачених постачальникам коштів є факт реальності придбання товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу витрат.

Крім того, такі витрати мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Таким чином для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства. Договори, податкові, видаткові накладні, платіжні доручення є підставою для податкового та бухгалтерського обліку, якщо вони засвідчують факт вчинення господарської операції.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

В акті, складеному за результатами проведеної перевірки, контролюючий орган зазначив про те, що позивач при здійсненні господарської діяльності використовував власний транспорт, яким здійснював перевезення напоїв, пива та інші ТМЦ (товарно-матеріальні цінності). До витрат відносив придбані ПММ (паливно-мастильні матеріали).

Так, ФОП ОСОБА_2 є власником наступних транспортних засобів:

-Вантажний автомобіль ЗІЛ-130СПГ, державний реєстраційний номер 08595ХМ (користування на підставі Довіреності від 07.05.2008);

- Вантажний автомобіль ЗІЛ 5301, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (право власності - технічний паспорт від 01.08.2015);

- Вантажний автомобіль НАZ 3302, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (право власності - технічний паспорт від 18.11.2008);

- Вантажний автомобіль АС-G 3302 АКHU-1, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 (право власності - технічний паспорт від 18.11.2008);

- Вантажний автомобіль ЗІЛ 5301, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 (право власності - технічний паспорт від 08.05.2015);

- Вантажний автомобіль ЗІЛ 431410, державний реєстраційний номер 60217ХМ (користування на підставі Довіреності від 24.05.2006).

В свою чергу, використання вищевказаних транспортних засобів пов'язане з виконанням укладених договорів та виїзною торгівлею товарами.

При здійсненні перевірки відповідачем направлено запити до 27 контрагентів з метою підтвердження їх відносин з ФОП ОСОБА_2

При цьому, лише 15 контрагентів підтримали наявність господарських відносин з позивачем.

Контрагенти: ФОП ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_10, ФОП ОСОБА_11, ФОП ОСОБА_12, ФОП ОСОБА_13, ФОП ОСОБА_14, ФОП ОСОБА_15 надали інформацію про відсутність відносин з позивачем.

Крім того, контрагенти ФОП ОСОБА_16, ФОП ОСОБА_17, ФОП ОСОБА_18 та ФОП ОСОБА_19 взагалі не надали будь-якої інформації про відносини з позивачем, що на думку податкового органу свідчить про відсутність відносин з позивачем.

Проте, вказані вище обставини спростовуються наданими позивачем та його представником копіями актів взаємозвірки розрахунків від 1 січня 2017 року між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_11, ФОП ОСОБА_18, ФОП ОСОБА_16

Висновки відповідача також спростовуються наданими позивачем копіями договорів про постачання товару, укладеними між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_20, ФОП ОСОБА_21, ФОП ОСОБА_22, ФОП ОСОБА_23, ФОП ОСОБА_24, ПрАТ «Славутський хлібзавод», ФОП ОСОБА_25, ФОП ОСОБА_26, ПрАТ «Славутський пивзавод», ФОП ОСОБА_17, ФОП ОСОБА_27, ФОП ОСОБА_16, ФОП ОСОБА_28, ФОП ОСОБА_29, ПрАТ «Ізяславський хлібзавод», ТОВ «Маяк», КП «Вачівське», ФОП ОСОБА_30 та ФОП ОСОБА_31, відповідно до умов яких ФОП ОСОБА_2, як постачальник, приймає на себе зобовязання поставити товар на замовлення покупця.

Крім того, факт придбання позивачем паливно-мастильних матеріалів та їх використання в господарській діяльності підтверджується наданими ним копіями шляхових листів, товарно-транспортними накладними, актами списання паливно-мастильних матеріалів, банківськими виписками на їх оплату, податковими накладними на їх придбання, а також актами звірки з покупцями.

Вказані вище документи відповідають вимогам до первинних документів, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та підтверджують факт придбання, оплати та використання позивачем пального під час перевезення товарів, а тому правильним є висновок суду першої інстанції про помилковість твердження відповідача про завищення ФОП ОСОБА_2 витрат на придбання ПММ за 2015-2016 роки на суму 163085,23 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що понесені ФОП ОСОБА_2 витрати на придбання паливно-мастильних матеріалів для перевезення товарів на загальну суму 163085,23 грн. за 2015-2016 роки правомірно включені до складу витрат, а тому відповідач дійшов помилкового висновку про заниження позивачем податку з доходів фізичних осіб в сумі 163085,23 грн., в зв'язку з чим оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькі області від 27 червня 2017 року №, 27 червня 2017 року № є протиправними і підлягають скасуванню.

Крім цього позивачем заявлено позовні вимоги про скасування вимоги про сплату боргу від 27 червня 2017 року № та рішення про застосування штрафних санкцій № від 27 червня 2017 року, прийнятих Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області.

Суд враховує те, що відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб-підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Згідно з п. п. 2, 3 ст. 9 цього Закону обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно з ч. 11 цієї статті за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 цього Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує податкову та митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Таким чином, розмір єдиного внеску обчислюється з врахуванням суми доходу (прибутку), отриманого від підприємницької діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Оскільки, під час судового розгляду підтверджується правильність формування ФОП ОСОБА_2 витрат в періодах, які перевірялись а також відсутність факту заниження ним податку з доходів фізичних осіб, а тому необгрунтованими є також вимоги про порушення позивачем при обчисленні розміру єдиного внеску в цих періодах.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що прийняті Головним управлінням ДФС у Вінницькій області рішення від 27 червня 2017 року № НОМЕР_6 про застосування до позивача штрафних санкцій на суму 7763,60 грн. за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимога від 26 червня 2017 року за формою «Ф» № про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на суму 50014,12 грн. також є протиправними та підлягають скасуванню.

Крім цього, судом першої інстанції прийнято рішення про скасування податкового повідомлення-рішення № від 27 червня 2017 року щодо визначення суми грошового зобов'язання по сплаті військового збору.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів зазначає наступне.

Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст.163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Отже об'єктом оподаткування військового збору є чистий оподатковуваний дохід.

З цих підстав колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованого донарахування контролюючим органом суми податкового зобов'язання з ПДВ за використання ТМЦ (ПММ) не в господарській діяльності в сумі 32512,06 грн. згідно з винесеним податковим повідомленнями-рішенням № від 27.06.2017, а також податковим зобов'язанням з податку на доходи фізичних осіб та штрафною санкцією, тому відповідно нарахування позивачу військового збору є також безпідставними та спростовюється матеріалами спрами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області не спростовують висновків постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне, обґрунтоване рішення та з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 березня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_32 ОСОБА_7