Справа № 808/998/18
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

28 березня 2018 рокуСправа № 808/998/18
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Конишева О.В., перевіривши матеріали позовної заяви

за позовом ОСОБА_1

до Великобілозерського структурного підрозділу Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Великобілозерського структурного підрозділу Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 (далі - третя особа), в якому позивач просить суд:

визнати дії державного реєстратора протиправними;

скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 10.2741 від 29.12.2006, яка належить ОСОБА_3;

скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 9,93 га № 10247372 від 24.01.2014 за кадастровим номером НОМЕР_3.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Дослідивши матеріали позовної заяви суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства виходячи із наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що Розпорядженням голови Великобілозерської районної державної адміністрації Запорізької області № 12 від 10 січня 2005 року ОСОБА_1 виділено земельну частку (пай) площею 9,93 га та виготовило державний акт серії НОМЕР_2. На підставі вказаного розпорядження Позивач звернулась до Великобілозерського відділу Державного земельного кадастру для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок для подальшої реєстрації земельної ділянки.

09 лютого 2005 року Управління Держземагенства у м. Енергодарі Запорізької області зареєструвало право власності на земельну ділянку площею 9,93 га, яка розташована на території Великобілозерської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», кадастровий номер «НОМЕР_3».

Однак, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, який 15.03.2018 на своє ім'я замовила ОСОБА_1, встановлено, що земельна ділянка розміром 9,9301 кадастровий номер НОМЕР_4 зареєстрована за ОСОБА_3.

ОСОБА_3 розпорядженням голови Великобілозерської районної державної адміністрації Запорізької області № 341 від 20 вересня 2005 року виділено земельну частку (пай) площею 10,2741 га. На підставі вказаного розпорядження було замовлено землевпорядну документацію.

Як підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - дата державної реєстрації земельної ділянки - 29.12.2006. Цим же документом підтверджується, що зареєстрована земельна ділянка площею 10,2741 га з кадастровим номером «НОМЕР_3». У графі власник вказана ОСОБА_3.

З аналізу вищезазначеного документу встановлено, що належна ОСОБА_4 земельна ділянка має такий саме кадастровий номер, як і земельна ділянка ОСОБА_1 Розбіжності лише в площі землі: ОСОБА_4 було розпорядженням голови РДА виділено 10, 2741. Саме така площа землі підтверджується і Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5.

Однак, згідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, під кадастровим номером «НОМЕР_3» за ОСОБА_4 зареєстровано 9, 9301 га. І доданий до Витягу кадастровий план земельної ділянки значно відрізняється своєю конфігурацією від плану меж земельної ділянки, який міститься на Державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5.

Таким чином, на сьогодні існує дві незалежно існуючі земельні ділянки, мають які мають різне місце розташування, однак право власності на які зареєстровані під одним і тим самим кадастровим номером.

Позивач в позовній заяві зазначає, що спору щодо права власності на земельні ділянки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не існує, однак державний реєстратор відмовляє усувати помилки, допущені під час реєстрації земельної ділянки ОСОБА_2 у 2006 році та реєстрації за нею права власності на земельні ділянку.

Однак суд не погоджується з такими твердженнями позивача з огляду на те, що матеріалами справи підтверджується, що позивач та третя особа є власника земельних ділянок, відповідно це є спір про право, який не належить до юрисдикції адміністративних судів на наступне.

В разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної ділянки має вирішуватися в порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне (див. постанову Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 11.11.2014 у справі №21-493а14).

Отже за висновками Верховного Суду України у таких справах наявний «спір про право», який не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Таким чином, всі спори про захист порушеного права, які виникають із права на земельну ділянку (власності, оренди тощо), зокрема ті, в правову основу яких покладено питання незаконності акта індивідуальної дії, є спорами про захист цивільних прав. Отже, адміністративна юрисдикція на них не поширюється.

Суд зазначає, що реєстрація права власності є необхідною умовою, з якою закон пов'язує виникнення речових прав на нерухоме майно. Водночас реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять права, зокрема, на майно і полягають саме в офіційному визнанні державою цих фактів.

Відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Оскільки реєстраційні дії здійснено на основі юридичних фактів, щодо яких існує або може існувати спір про право, то захист таких прав має здійснюватися за правилами цивільного судочинства. В межах вирішення такого спору можуть бути розв'язані й питання, пов'язані з реєстрацією права власності на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, компетенція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності перелічених органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських повноважень.

Таким чином, беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи положення вищенаведених норм права, суд дійшов висновку про те, що даний спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, слід відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 7 вищезазначеного Закону у випадках, установлених п. 1 ч. 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

До позовної заяви позивачем додано квитанцію №11 від 13.02.2018, згідно із якою позивачем був сплачений судовий збір у сумі 705,00 грн.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що сплачена сума судового збору підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 19, ч.1 п.1 ст.170, 248, 256 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Великобілозерського структурного підрозділу Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 (71400, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Роз'яснити позивачу, що данні правовідносини повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства у місцевому загальному суді.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження надіслати позивачу, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до ч.5 ст.170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її постановлення.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.03.2018.

Суддя О.В.Конишева