Справа № 826/5442/17
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 січня 2018 року 15:31 № 826/5442/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М. при секретарі судового засідання Артеменко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії
за участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_4

від відповідача - не з'явився

від третьої особи - не з'явився

На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 24 січня 2018 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем безпідставно не включено позивача до числа кредиторів банку та відповідно не відшкодовану суму грошових котів отриманих позивачем від ТОВ «Інвестиційно розрахунковий центр» на рахунок відкритий в ПАТ "Банк Михайлівський".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.04.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судове засідання.

Ухвалою суду від 15 червня 2017 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №826/15961/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Екосіпан» до Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський», громадська організація «Спілка вкладників Михайлівського», про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.10.2017 року поновлено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні.

В судових засіданнях представником позивача позовні вимоги підтримано у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях.

Представником відповідача щодо задоволення позову заперечно з підстав викладених у письмових запереченнях.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір, згідно якого відкрито банківський рахунок № 6701.

В подальшому між позивачем та ТОВ «Інвестиційно розрахунковий центр» укладено договір позики через повіреного ПАТ «Банк Михайлівський» №980-005-000217928 від 07.04.2016 року. На виконання умов зазначеного договору позивачем внесено на рахунок № 6701 грошові кошти в сумі 75 000,00грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно - розрахунковий центр» 19.05.2016року, на виконання умов договору украденого з позивачем здійснено перерахування коштів в сумі 75 000,00 грн. на банківський рахунок № 6701, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський» на ім'я позивача.

Відповідно до п.3.3 Договору зазначено, що з дня повернення повної суми коштів, Договір вважається припинений, а обов'язки ТОВ «Інвестиційно розрахунковий центр» перед позивачем виконаними.

Постановою Правління Національного банку України «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» від 23.05.2016 №14/БТ, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» від 23.05.2016 №812, згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнка Юрія Петровича строком на 1 місяць з 23.05.2016 по 22.06.2016.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду строк тимчасової адміністрації продовжено до 22.07.2016 та продовжено повноваження Уповноваженої Фонду на здійснення тимчасової адміністрації до 22.07.2016 включно.

У подальшому, на підставі постанови Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» №124-рш від 12.07.2016, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку» №1213 від 12.07.2016, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнка Ю.П. з 13.07.2016 по 12.07.2018 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №1702 від 01.09.2016 повноваження ліквідатора публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкову О.Ю. з 05.09.2016 включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №265 від 24.01.2017 делеговані повноваження уповноваженої особи Фонду Волкову Олександру Юрійовичу з 25.01.2017 визначені статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з заявою від 12.08.2016 в якій просив визнання його кредитором ПАТ «Банк Михайлівський» щодо залишку коштів в сумі 75 000,00грн., що знаходяться на його рахунку в банку НОМЕР_2.

Листом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» 07.11.2016 року №ЗГЗ(К)/1208 позивача повідомлено про нікчемніть правочину щодо перерахування ТОВ «Інвестиційно розрахунковий центр» грошових коштів на рахунок позивача у ПАТ «Банк Михайлівський».

Позивач звернувся з даним позовом до суду, оскільки вважає свої права порушеними.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних міркувань.

В даній адміністративній справі вирішуються спірні відносини в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вказаний Закон є спеціальним, ним врегульовано правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України (статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банка-боржника. Учасниками цих правовідносин є виключно вкладники та Фонд, і саме в них виникають відповідні права та обов'язки.

Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вирішує виключно Фонд. Отже, правовідносини між Фондом та вкладниками не породжують прав та обов'язків для банку.

Враховуючи усе вищезазначене, суд приходить до висновку, що за своїм характером спір між уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і вкладниками банку щодо включення відповідних фізичних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, є публічно-правовим.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно з частиною 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Згідно з статтею 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Відповідно до частиною 2 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Як вбачається з матеріалів справи позивачу не відшкодовано кошти за вкладами за рахунок Фонду гарантування у розмірі.

Натомість листом 07.11.2016 року №ЗГЗ(К)/1208 повідомлено про нікчемніть правочину на підставі пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що стало підставою не включення уповноваженою особою позивача до Переліку вкладників.

Суд не погоджується з такими висновками відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства (ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

На підтвердження наявності ознак нікчемності операцій (трансакцій) з переказу коштів, здійснених 19.05.2016 ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунок позивача, відкритий у ПАТ "Банк Михайлівський", уповноваженою особою наголошено на такому.

Між ПАТ "Банк Михайлівський" (новий кредитор) та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (первісний кредитор) укладено договір відступлення права вимоги №1805 від 18.05.2016, згідно з яким на користь ПАТ "Банк Михайлівський" відступлено права вимоги, належні ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", за кредитними договорами (із забезпеченням) з усіма додатковими угодами до них, які укладені ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та фізичними особами (позичальниками). Перелік кредитних договорів, права вимоги за якими відступаються зазначається в Реєстрі Кредитних договорів, форма якого наведена у Додатку №1 до договору.

Також між ПАТ "Банк Михайлівський" (новий кредитор) та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (первісний кредитор) укладено договір відступлення права вимоги №1 від 19.05.2016, згідно з яким на користь ПАТ "Банк Михайлівський" відступлено права вимоги, належні ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" за договорами купівлі-продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них.

За твердженням відповідача, укладення вказаних договорів відбулося у порушення постанови Правління Національного банку України №917/БТ від 22.12.2015 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" із внесеними постановою від 27.04.2016 №295/БТ змінами.

На підставі викладеного, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" Ірклієнко Ю.П. винесено наказ №42/2 від 01.06.2016 "Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними".

Разом з тим, наведений договір відступлення права вимоги №1 від 19.05.2016 стосується відступлення права вимоги за договорами купівлі-продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них, які укладені ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та юридичними особами, у той час коли у межах спірних правовідносин між позивачем та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" укладено договір, який предметно відноситься до договору позики, де кредитором виступає позивач, а не ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр". Відтак, факт укладення між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" договору відступлення права вимоги №1 від 19.05.2016 не міг жодним чином вплинути на нікчемність оскаржуваних операцій.

Щодо тверджень уповноваженої особи про те, що спірні операції на рахунку позивача збільшили обсяг гарантованої Фондом суми грошових коштів, оскільки останні здійснені у період дії обмежень, встановлених постановою Правління Національного банку України №917/БТ від 22.12.2015 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" із внесеними постановою №295/БТ від 27.04.2016 змінами, а тому з укладенням такого договору було завдано шкоди державі, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність", рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, а тому позивач не міг знати про встановлені для Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" обмеження. Протилежного відповідачем не доведено.

Таким чином, постанова Правління Національного банку України №917/БТ від 22.12.2015 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" із внесеними постановою від 27.04.2016 №295/БТ змінами стосується встановлених вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів.

Також, слід зазначити, що пунктом 3 постанови Правління Національного банку України №295/БТ від 27.04.2016 передбачено погодження графіку погашення небанківськими установами (зокрема ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр") коштів, залучених від фізичних осіб.

Отже, фактично операції з переказу коштів на рахунок позивача, які мали місце 19.05.2016, виконані на виконання постанови Правління Національного банку України від 22.12.2015 №917/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" із внесеними постановою №295/БТ від 27.04.2016 змінами, а не на їх порушення.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

У випадку, якщо правочин порушує публічний порядок, він є нікчемним у відповідності до вимог статті 228 Цивільного кодексу України. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Як зазначено в пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Згідно з статтею 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право особи на мирне володіння майном знайшло своє відображення і у Рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі "Золотас проти Греції" (№ 66610/09, 29/01/2013), згідно якого особа, яка розмістила грошову суму в банку, передавала йому право використання цієї суми, банк був зобов'язаний зберігати її, і в разі використання з метою отримання прибутку він повинен був повернути еквівалентну суму вкладнику після припинення дії угоди; отже, власник рахунку сумлінно міг вважати, що його вклад у банку знаходиться в безпеці, особливо при отриманні відсотків; власник рахунку правомірно вважав, що буде повідомлений про ситуації, що загрожує суті угоди з банком і його фінансовим інтересам, щоб він міг завчасно вчинити дії відповідно до закону і зберегти право на захист свого майна.

З огляду на зазначене, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на пункт 9 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", як на підставу для віднесення транзакції від 19.05.2016 до нікчемних правочинів.

Отже уповноваженою особою, як суб'єктом владних повноважень, не наведено дійсних обставин, за наявності яких можливо стверджувати про нікчемність досліджуваної операції, відтак, відповідачем не виконано покладений на нього обов'язок доказування правомірності власних рішень, дій чи бездіяльності.

Таким чином, згідно вказаних норм законодавства суд приходить до висновку, що віднесення вимог до певної черги погашення здійснюється уповноваженою особою протягом 90 днів з дня опублікування відомостей про ліквідацію банку. Рішення ж про ліквідацію було прийнято 12 липня 2016 року, з цієї дати до четвертої черги відносяться вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.

Судом встановлено, що заяву про включення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк Михайлівський» отримано відповідаче 12.06.2016 року, тобто у строк визначений статтею 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проте в порушення статті 49 вказаного Закону позивача не включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідно до пункту 2.6 Положення Про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 №2 (далі - Положення) Уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку з дня свого призначення здійснює такі повноваження: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Згідно пункту 4.31 Положення у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів; документів, які відповідно до законодавства України підтверджують правонаступництво юридичної особи внаслідок реорганізації, за вимогами кредиторів, яких включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів; письмової відмови кредитора від вимог; клопотання уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку про виправлення помилки, допущеної нею чи попередньою уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку під час акцептування вимог кредиторів.

Фонд за потреби має право вимагати від уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку додаткову інформацію щодо внесення змін до реєстру вимог.

З огляду на викладене, Уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями щодо внесення пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог.

Враховуючи ту обставину, що кошти на рахунок позивача не відшкодовано за рахунок Фонду гарантування вкладів, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог шляхом зобов'язання уповноваженої особи Фонду та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб віднести у порядку пункту 4 частини 1 статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до четвертої черги вимог кредиторів ПАТ «Банк Михайлівський».

Оскільки, як зазначено вище, позивача протиправно не включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк Михайлівський», суд вбачає наявними підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи надані докази а також норми чинного законодавства суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає частковому задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до повідомлення позивача про нікчемність переказу коштів (трансакції), здійсненої Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно - розрахунковий центр" 19.05.2016 у сумі 50000,00грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором № 980-005-000217928 від 07.04.2016рокау, на рахунок НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1.

3. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" включити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в реєстр кредиторів ПАТ "Банк Михайлівський".

4. Присудити на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00грн. за рахунок Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Н.М. Клименчук