Справа № 628/3303/17
Суддя: Шиховцова А. О.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 628/3303/17
Провадження № 2-а/628/25/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року Купянський міськрайоний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Шиховцової А.О.,

за участю секретаря - Шевченко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Купянську адміністративний позов ОСОБА_1 до Купянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дії неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 07.12.2017 р. звернувся до суду з адміністративним позовом до Купянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дії неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, відповідно до якого просить суд визнати протиправною відмову відповідача від 20.11.2017 року здійснити нарахування та виплату йому грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та зобовязати здійснити нарахування та виплату такої грошової допомоги, а також стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати по справі.

Позовні вимоги мотивує тим, що постановою Купянського міськрайонного суду Харківської області від 29.05.2017 р., залишеною без змін Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2017 був задоволений його позов до Купянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області та зобовязано призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 15.12.2016 року відповідно до ст.ст. 26,27, 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у редакції чинній на час звернення за призначенням пенсії за віком, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2014, 2015, 2016), що передують року звернення за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»: - особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначення пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. 31.10.2017 р. він направив відповідачу заяву, в якій просив здійснити нарахування та виплату йому грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». 20.11.2017 р. за вих. № 141/к-13 відповідач відмовив йому у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, у звязку з тим, що йому раніше вже була призначена пенсія за вислугу років і тому підстави для нарахування та виплати зазначеної допомоги відсутні. Єдиною підставою для відмови відповідача у виплаті йому грошової допомоги, яка не підлягає оподаткування, у розмірі десяти місячних пенсій, є призначення йому пенсії за вислугу років у 2006 році. Таку відмову відповідача позивач вважає безпідставною, посилаючись на те, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій повязується з наявністю у нього необхідного спеціального страхового стажу (35 років для чоловіків) роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії. На момент виникнення у нього права на пенсію за віком, він не отримував будь-якого іншого виду пенсії. За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Відповідно до п. 10 частини першої розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 03 жовтня 2017 року визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

По даній адміністративній справі провадження було відкрито до набрання чинності редакції Кодексу адміністративного судочинства України від 03.10.2017 року, та тому вказана справа повинна розглядатись за правилами, що діють після набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 року.

Розгляд справи проводиться відповідно до ч. 3 ст. 30 КАС України.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Відповідач направив суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1, в якому зазначає, що даний адміністративний позов не визнає, просить суд відмовити в його задоволені, виходячи з наступних підстав. Позивач перебуває на обліку в Управлінні з 06.10.2006 року та йому призначено пенсію за вислугу років як працівнику освіти відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». У звязку з працевлаштуванням на роботу за посадою, яка дає право на пенсію за вислугу років розпорядженням УПФУ в Купянському районі від 20.12.206 р. виплату пенсії позивачу зупинено з 09.10.2006 року. На виконання постанови Купянського міськрайонного суду Харківської області від 29.05.2017 р. по справі № 628/486/17 розпорядженням від 09.11.2017 р. Позивачу призначено пенсію за віком з 15.12.2016 року. Сума пенсії за вислугу років за період, яку Позивач отримував за період з 06.10.2006 р. по 08.10.2006 р. та пенсії за віком за період з 15.12.2016 р. по 30.11.2017 р. становить 28949,73 грн. Відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбачеого ст. 26 цього Закону працювали в закладах та установах державної та колективної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків-35 років, для жінок-30 років) на таких посадах , а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірах їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. З аналізу вищенаведеної норми вбачається, що грошова допомога особам, яким починаючи з 01.10.2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, виплачується за наявності наступних умов: особа на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення; має страховий стаж (для чоловіків-35 років, для жінок-30 років) на таких посадах посадах; до цього не отримувала будь-яку пенсію. Зазначений перелік умов для отримання грошової допомоги є вичерпним. Посилання Позивача на те, що він на момент виникнення права на пенсію за віком не отримував будь-якого іншого виду пенсії, а тому має право на виплату грошової допомоги є помилковим оскільки до цього він отримував пенсію у 2006 році. Пункт 7-1 Прикінцевих положень Закону не містить такої умови як неотримання будь-якого іншого виду пенсії саме на момент виникнення права на пенсію за віком. Пунктом 7 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011 р. передбачено, що виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою пенсією, яка призначена до виплати. Оскільки Позивач до цього у жовтні 2006 року вже отримував пенсію, яка була призначена йому за вислугу років як працівнику освіти відповідно до п. е ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення та пункту 2 розділу ХУ Прикінцевих положенеь Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування то в Купянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області відсутні підставі для виплати грошової допомоги.

Згідно зі ст.229 КАС України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно дост.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Пунктом 1 частини 1статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише па підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.22 Конституції України, права і свободи людини, громадянина, закріплені цією Конституцією не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

По матеріалам справи встановлено, що постановою Купянського міськрайонного суду Харківської області від 29.05.2017 р., залишеною без змін Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2017 р. був задоволений позов ОСОБА_1 до Купянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, визнано протиправним та скасовано рішення Купянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 15.02.2017 (протокол № 16) про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком та зобовязано відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 15.12.2016 року, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2014, 2015, 2016), що передують року звернення за призначенням пенсії (а.с.5-11).

Листом від 20.11.2017 р. за № 141/к-13 Купянське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області на звернення ОСОБА_1 від 31.10.2017р. повідомило, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні з 06.10.2006 року: згідно з його заявою від 06.10.2006р. № 113 розпорядженням від 13.10.2006р. ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до п.2 р.ХV Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з урахуванням п. е ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення; розпорядженням від 20.12.2016 року припинено виплату пенсії за вислугу років з 09.10.2006 року в звязку з працевлаштуванням на посаду, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років. На виконання рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 29.05.2017р. по справі № 628/486/17 розпорядженням від 09.11.2017р. проведено перехід на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки (2014,2015,2016), що передують року звернення за призначенням пенсії, з 15.12.2016 року. Сума пенсії за вислугу років за період з 06.10.2006 року по 08.10.2006 року та пенсії за віком за період з 15.12.2016 року по 30.11.2017 року становить 28949,73грн та нарахована на плановий період грудня 2017 року. Стосовно питання здійснення нарахування та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій повідомлено, що відповідно до п. 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення; має страховий стаж (для чоловіків-35 років, для жінок-30 років) на таких посадах посадах; а також якщо вони до цього не отримувала будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Оскільки відповідно до заяви від 06.10.2006 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років, підстави для нарахуванню йому вищевказаної грошової допомоги відсутні. Отже, вказаним листом відповідачем було відмовлено позивачу у призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з посиланням на те, що позивачу вже призначалась пенсія за вислугу років у 2006 році (а.с. 12).

Як свідчать встановлені обставини справи, позивач, на час звернення з заявою про призначення пенсії за віком, досяг пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на день досягнення пенсійного віку працював на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно дост.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. У відповідності до вимогст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Із копії трудової книжки позивача ОСОБА_1 вбачається, що стаж позивача, як працівника освіти становить понад 35 років, і є більше аніж необхідно для призначення пенсії за віком, у відповідності до п. «е» ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». На підставі наказу ВПУ-27 №127-к від 06.10.2006 р. був прийнятий на роботу за посадою, яка надає право на пенсію за вислугу років (а.с.13-14).

Як вбачається з встановлених постановою суду Купянського міськрайонного суду Харківської області від 29.05.2017 р., залишеною без змін Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2017 р. обставин, перед зверненням про призначення пенсії за віком позивач не отримував жодного виду пенсії, оскільки після призначення пенсії за вислугу років одразу був зарахований на роботу за посадою, яка надає право на пенсію за вислугу років, на підставі наказу ВПУ-27 про прийняття №127-к від 06.10.2006 р., у зв'язку з чим, виплату вказаної пенсії йому було припинено.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішення суду у адміністративні справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у які беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV позивач звернувся вперше. Після призначення пенсії за вислугу років позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Також, станом на момент виникнення у позивача права на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», він не отримував будь-якого іншого виду пенсій.

Пунктом 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Кодексу, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж частини 1 статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення; виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України; порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 затверджений Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж"статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років."

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж"статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Положеннями п. 6 вказаного Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" станом на день її призначення.

Таким чином, з аналізу наведених норм вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій повязується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (35 років для чоловіків) роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії. Згідно п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та п.5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, підставою для відмови у невиплаті грошової допомоги у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком є саме отримання будь-якої пенсії, а не призначення та нарахування пенсії.

Отже, виходячи з зазначеного, відмова пенсійного органу у виплаті позивачу грошової допомоги не ґрунтується на приписах чинного законодавства, що свідчить про наявність протиправного характеру в його діях.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_2 проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02)).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що з урахуванням наведених обставин та правових норм, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частиною 1ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як свідчать матеріали справи, при поданні адміністративного позову позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 640.00 грн., що підтверджується квитанцією №64 від 07.12.2017 р.

Тому, відповідно до ст.139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути 640,00 грн. судового збору, який був ним сплачений при зверненні до суду із позовом.

Керуючись ст. 3, 5, 9, 12, 72, 77, 139, 229, 241,243,246,250,295 КАС України, ст. ст. 8, 19, 22, 92 Конституції України, п. 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», п.п.2,5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1191, ст. 13 Конвенції статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Купянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дії неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Купянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 20.11.2017 року здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати Купянське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Купянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського адміністративного апеляційного суду через Купянський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 29 березня 2018 року.

Головуючий А.О.Шиховцова