Справа № 161/17513/17
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/1118/18

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Багрія В.М., Гінди О.М.,

при секретарі судового засідання Смидюк Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 грудня 2017 року (суддя - Черняк В.В., м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 13 листопада 2017 року звернувся до суду з позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 03.11.2017 №419, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю Постанови та наявністю підстав для її скасування, оскільки така прийнята всупереч вимогам чинного законодавства, без врахування всіх обставин справи. Зокрема, вказує, що не мав можливості вчасно виконати Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 10.08.2017 в силу об'єктивних, незалежних від нього причин, оскільки під час виконання робіт для отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, було виявлено помилку, а саме в Державному акті на право власності на земельну ділянку помилково зазначено кадастровий номер земельної ділянки, місце розташування, цільове призначення та площа якої не відповідають дійсним даним. Наголошує, що після закінчення строку виконання Припису звертався до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області із клопотанням про продовження строку виконання такого, однак відповідачем зазначене клопотання до уваги взято не було.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 грудня 2017 року у справі №161/17513/17 у задоволенні заявленого позову - відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову, якою позов задовольнити у повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі покликається на обставини, викладені у позовній заяві, яким суд першої інстанції не надав належної правової оцінки.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а тому у відповідності до ч.4 ст.229, ч.3 ст.268 КАС України розгляд справи проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Приписом Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області від 10.08.2017 встановлено, що позивачем самовільно здійснено в с.Богушівка Луцького району будівництво господарських дерев'яних трьох споруд без повідомлення про початок їх будівництва щодо об'єктів незначного класу наслідків СС1, чим порушено вимоги п.2 ст.36 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». Даним Приписом зобов'язано позивача усунути виявлене порушення шляхом подачі повідомлення про початок виконання будівельних робіт до 10.10.2017. Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії зазначеного вище Припису відповідача від 10.08.2017, позивач отримав його того ж дня, що підтверджується його особистим підписом і що ним не заперечується.

З метою перевірки виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог Припису органом державного архітектурно-будівельного контролю 03.11.2017 року було проведено перевірку, за результатами якої складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №3419-553, яким встановлено наступне порушення: Припис виданий 10.08.2017 не виконаний. Відсутні дані про повідомлення про початок виконання будівельних робіт за даною адресою у Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих і будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. Того ж дня виніс припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та склав протокол про адміністративне правопорушення.

За наслідками розгляду вказаних матеріалів, 03.11.2017 головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області ОСОБА_3 складено Постанову №419, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн.

Не погодившись із Постановою позивач звернувся до адміністративного суду із цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскаржувана Постанова відповідача прийнята у відповідності з вимогами закону, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП, знайшов своє підтвердження в суді, а тому підстав для задоволення позову суд не встановив.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з огляду на наступне.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про основи містобудування» державне регулювання у сфері містобудування, зокрема, полягає в контролі за дотриманням законодавства у сфері містобудування, державних стандартів і норм, вимог вихідних даних, затвердженої містобудівної документації та проектів конкретних об'єктів, раціональним використанням територіальних і матеріальних ресурсів при проектуванні та будівництві.

Статтею 15 цього Закону передбачено, що компетенція центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю визначається відповідно до закону.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності визначена Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №553), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553.

Згідно пункту 1 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами.

Відповідно до Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Пунктом 17 Порядку №553 передбачено, що у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Абзацом третім пункту 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю встановлено, що суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов'язаний виконувати вимоги інспекції щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до ст.188-42 КУпАП адміністративним правопорушенням є невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю, яке тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом першої інстанції встановлено, що при проведенні первинної перевірки зафіксовано факт порушення позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а саме самовільно здійснено в с.Богушівка Луцького району будівництво господарських дерев'яних трьох споруд без повідомлення про початок їх будівництва щодо об'єктів незначного класу наслідків СС1, що є порушенням ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та винесено Припис від 10.08.2017 про їх усунення.

Під час проведення повторної перевірки відповідачем встановлено, що виявлені порушення не усунуті. На цій підставі посадовою особою управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Позивач фактично визнав факт порушення норм містобудівного законодавства та не заперечував не виконання ним вимог припису від 10.08.2017, який він і не оскаржував. А матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б підтверджували право позивача проводити будівельні роботи. Твердження позивача, про те, що ним вживались заходи щодо виконання вимог припису, зокрема, що він звертався до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області з повідомленням про виявлення технічної помилки у Державному акті на право власності на земельну ділянку є необґрунтованими і судом апеляційної інстанції не приймаються, оскільки, як стверджує сам позивач із такою заявою він звернувся лише 10.11.2017, а термін виконання вимог Припису закінчився ще 10.10.2017.

Покликання скаржника на той факт, що він звертався до відповідача із клопотанням про продовження строку виконання Припису, покликаючись на неможливість виконання такого з незалежних від нього обставин, судом апеляційної інстанції також оцінюються критично, оскільки із зазначеним клопотанням він звертався після закінчення строку виконання Припису, про що він сам стверджує.

Враховуючи те, що на момент проведення позапланової перевірки вимоги Припису від 10.08.2017 не були виконані та встановлено факт порушення позивачем вимог ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність винесення Постанови відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього штрафу, а відтак про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при проведенні перевірки, так і при розгляді справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та винесенні оскаржуваної Постанови, відповідач діяв у спосіб та у межах повноважень, наданих йому Законом, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена законно, а тому підстав для її скасування немає.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтею 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді В. М. Багрій
О. М. Гінда