Справа № 813/401/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/1847/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Обрізка І.М.

за участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року, постановлену суддею Крутько О.В., 11:34:12, м. Львів, дата складання повного тексту рішення 16 лютого 2018 року, про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Перемишлянської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та скасування розпоряджень,-

В С Т А Н О В И В:

31.01.2018 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Перемишлянської районної державної адміністрації, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 01.11.2017 року № 434 «Про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1»;

визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 05.12.2017 року №489 «Про негайне відібрання від матері ОСОБА_1 малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1»;

визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 10.01.2018 року №1 «Про негайне відібрання від матері ОСОБА_1 малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року закрито провадження у справі.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскаржувані розпорядження Перемишлянської районної державної адміністрації, не є рішенням суб'єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, оскільки регулюють питання сімейних правовідносин, тому спірні правовідносини є цивільно-правовими.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, постановленою з неповним встановленням обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт посилається на те, що законодавством України покладено функції органу опіки та піклування на Перемишлянську районну державну адміністрації. В межах своїх повноважень Перемишлянська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування провадить діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми- сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства та не врахував, що місцевий загальний суд при розгляді справи за правилами цивільного судочинства не має право скасовувати акти індивідуальної дії у публічно-правовому спорі, а тому суд першої інстанції фактично позбавив позивача права на захист своїх прав у суді.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно пунктів 1 та 2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. В свою чергу, публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Компетенція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначається статтею 19 КАС України. Відповідно до пункту 1 частини першої вказаної статті юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах публічно-владних управлінських функцій.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Перемишлянської районної державної адміністрації, про визнання протиправним та скасування розпоряджень відповідача: від 01.11.2017 року № 434 «Про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1»; від 05.12.2017 року №489 «Про негайне відібрання від матері ОСОБА_1 малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1»; від 10.01.2018 року №1 «Про негайне відібрання від матері ОСОБА_1 малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1».

Дані розпорядження були прийняті за результатом обстеження умов проживання та виховання дитини.

Таким чином, предметом позову є правомірність розпоряджень та дій Перемишлянської районної державної адміністрації щодо відібрання малолітньої дитини у матері.

Особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання регулюються Сімейним кодексом України (стаття 2 Сімейного кодексу України).

Відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 (далі - Порядок №866), органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об'єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

Зідно пункту 8 Порядку № 866 та статті 170 Сімейного кодексу України, на підставі яких прийняті оскаржувані розпорядження, у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

Для прийняття рішення про негайне відібрання дитини у батьків служба у справах дітей подає голові районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади відповідне клопотання. Після надходження клопотання голова чи інша уповноважена особа районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади протягом одного дня розглядає порушене питання та приймає відповідне рішення.

Якщо надійшла інформація про загрозу життю або здоров'ю дитини, яка проживає на території сільської, селищної ради, виконавчий орган сільської, селищної ради протягом одного дня приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків, забезпечує її тимчасове влаштування та у день відібрання дитини письмово повідомляє про це службу у справах дітей.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Питання, пов'язані з опікою та піклуванням над дітьми врегульовані главою 19 СК України та главою 6 ЦК України.

Отже, рішення державних адміністрацій районів, районних державних адміністрацій у місті Києві та Севастополі, виконавчих комітетів районних у містах, сільських, селищних рад щодо негайного відібрання дитини стосується відносин, що регулюються сімейним законодавством, та не є рішенням суб'єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності.

Відповідно, вимоги про визнання таких рішень незаконними або визнання незаконними дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб є спорами про захист приватних прав і інтересів і відповідно до статті 19 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані розпорядження Перемишлянської районної державної адміністрації, не є рішенням суб'єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, оскільки регулюють питання сімейних правовідносин, тому спірні правовідносини є цивільно-правовими.

Суд апеляційної інстанції вважає, що виходячи із суб'єктного складу сторін та предмету спору позовну заяву ОСОБА_1 до Перемишлянської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та скасування розпоряджень необхідно розглядати в порядку цивільного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції постановив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі - без змін.

Згідно ст.316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року про закриття провадження у справі №813/401/18 за позовом ОСОБА_1 до Перемишлянської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та скасування розпоряджень - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. П. Сеник
І. М. Обрізко
Повне судове рішення складено 27.03.2018 року.