Справа № 820/6202/17
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 березня 2018 р. № 820/6202/17 Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Денисенко А.А.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Алексеєнка А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області; Начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Оберемок Євгена Анатолійовича , визнання дій незаконними,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати неправомірним рішення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га, що розташована за межами населеного пункту на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області у власність для ведення садівництва, яке викладено в листі від 21.08.2017р., №Я-21452/0/6-198110/0/21-17;

- визнати неправомірними дії начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Євгена Анатолійовича Оберемка щодо відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га, що розташована за межами населеного пункту на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області у власність для ведення садівництва, яке викладено в листі від 21.08.2017р., №Я-21452/0/6-19810/0/21-17;

- зобов'язати Головне Управління Держгеокадастру у Харківській області у встановлений чинним законодавством термін, надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки площею орієнтовано 0,12 га, що розташована за межами населеного пункту на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області у власність для ведення садівництва відповідно до заяви від 28.07.2017р.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до відповідача з питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва загальною площею 0,12 га, із земель запасу, що розташована за межами населеного пункту на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області для передачі її у власність. Листом відповідача № Я-21452/0/6-19810/0/21-17 від 21.08.2017 р. позивачу, як він вказує, було фактично відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення зазначеної вище земельної ділянки. Таку відмову позивач вважає незаконною та необґрунтованою.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, виходячи із доводів позовної заяви.

Відповідач 1 позов не визнав та згідно наданого до суду відзиву зазначив, що за результатами розгляду заяви позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки було надано обґрунтовану відповідь, викладену в № Я-21452/0/6-19810/0/21-17 від 21.08.2017 р.

Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області проти позову також заперечував та просив в його задоволенні відмовити.

Відповідач - Начальник Головного управління Держгеокадастру в Харківській області Оберемок Є.А., повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибув без повідомлення причин, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд без своєї участі не надав.

Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи в разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З урахуванням належного повідомлення відповідача 2 про судове засідання, суд вважає за можливе розгляд та вирішення справи без участі його представника.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення учасників процесу, які прибули до суду, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із заявою (а.с. 8), в якій просив надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для садівництва площею 0,12 га, із земель запасу, що розташована за межами населеного пункту на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області. Заяву позивач обґрунтував тим, що є інвалідом війни ІІ групи, який має пільги, що передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Листом № Я-21452/0/6-19810/0/21-17 від 21.08.2017 р. «Про розгляд заяви» (а.с. 9) відповідачем позивачу було повідомлено, що з 2014 року по даний час триває реформа децентралізації, яка передбачає перехід повноважень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності від територіальних органів Держгеокадастру до органів місцевого самоврядування, для чого заплановано прийняття низки законів. Також повідомлено, що Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області ведеться робота щодо формування переліку учасників антитерористичної операції, які планують використати свої першочергові права з відведення у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення, а також формуються переліки земельних ділянок, які планується передати учасникам АТО. При цьому, як вказано у цьому листі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, зазначена позивачем земельна ділянка не входить до вказаного переліку.

Вирішуючи спір суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частиною 3 ст. 116 Земельного Кодексу України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 Земельного Кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

За приписами абз.1 ч.1 ст.116 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування ( ч.2 ст.116 Земельного Кодексу України) .

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом ( ч.3 ст.116 Земельного Кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 117 Земельного Кодексу України, передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею ( ч.6 ст.118 Земельного Кодексу України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку ( ч.7 ст.118 Земельного Кодексу України).

Отже, законом унормовано виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В даній справі судом встановлено, що при розгляді заяви позивача, до якої було додано необхідний пакет документів, необхідних для розгляду його заяви, не було конкретно визначено підстав, передбачених ч.7 ст.118 Земельного Кодексу України для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки.

Таким чином лист-відповідь № Я-21452/0/6-19810/0/21-17 від 21.08.2017 р. щодо розгляду заяви (клопотання) позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і викладене в ньому обґрунтування прийнятого рішення по заяві не містить визначених ч. 7 ст. 118 ЗК України підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та вмотивованої відмови у його наданні, що є порушенням указаної норми Земельного Кодексу України. Крім того, посилання у вказаній відповіді на формування переліку учасників антитерористичної операції та перелік земельних ділянок, які планується передати учасникам АТО перебуває поза межами клопотання, наданого згідно заяви позивачем, оскільки він не є учасником антитерористичної операції та про наявність такого статусу згідно поданої заяви не вказував.

Суд також враховує, що з моменту набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 07.06.2017р. «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» надання дозволів на розроблення документації із землеустрою та передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації,в тому числі інвалідам війни, може здійснюватись лише відповідно до переліків земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за формулою і оприлюднених на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок).

За матеріалами справи встановлено, що на виконання вказаної Постанови Кабінету Міністрів № 413 від 07.06.2017р. відповідачем було прийнято наказ від 22.06.2017р. «Про затвердження переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у ІІІ кварталі 2017 року», згідно переліку до якого земель (земельних ділянок) державної власності на території Зміївського району Харківської області для передачі у власність у визначеному періоді не планувалось.

Відтак, враховуючи подання позивачем заяви в даній справі 28.07.2017р., тобто після набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 07.06.2017р. «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними», підстави для задоволення заяви позивача були відсутніми в зв'язку з відсутністю земельної ділянки, щодо якої було подано його заяву, у відповідному переліку.

Разом з тим суд зауважує, що надана позивачу відповідь не відповідає належній формі управлінського рішення з спірного питання, оскільки, як зазначено вище, не містить визначених ч. 7 ст. 118 ЗК України підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та вмотивованої відмови у задоволенні поданої заяви з посиланням на відповідні нормативні акти, в зв'язку з чим вважати таку відповідь цілком правомірною не можна.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо відмови позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, які є ідентичними до дій очолюваного ним управління, суд зазначає, що вони підлягають задоволенню з тих підстав, що начальник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області несе персональну відповідальність за дії всієї установи та приймає від її імені відповідні управлінські рішення. Таким чином в разі визнання окремих дій підпорядкованої йому установи щодо позивача незаконними, коли позивачем у справі також заявлено вимоги про визнання в зв'язку з цим незаконними дій керівника такої установи, відсутніми є підстави стверджувати, що права позивача не були порушені також керівником установи. Також суд бере до уваги, що лист, який фактично містив відмову в задоволенні заяви позивача, був підписаний саме начальником Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Оберемком Є.А.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки , суд зазначає наступне.

Зі змісту листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № Я-21452/0/6-19810/0/21-17 від 21.08.2017 р. вбачається, що фактично заява по суті не розглядалася, мотивованої відповіді із зазначенням підстав, передбачених відповідними нормами законодавства для відмови в задоволенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачем надано не було, між тим лише зазначено про відсутність визначеної земельної ділянки у переліку.

Виходячи з наведеного вбачається, що відповідачем не досліджувався пакет документів, поданих позивачем для вирішення питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та рішення на підставі цих документів у порядку, визначеному законом, не приймалось.

З урахуванням наведеного адміністративний суд не може зобов'язати відповідача прийняти вищезазначене рішення у визначеній позивачем формі, оскільки це буде перебиранням його дискреційних функцій, які передбачають можливість суб'єкта владних повноважень діяти одним з законодавчо визначених шляхів вирішення питання залежно від обставин справи.

Разом з тим, відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволенні позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Таким чином, з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідачів розглянути повторно заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за наслідками розгляду якої ухвалити відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Керуючись ст.ст. 2,3,6,8, 242, 243, 245, 246, Кодексу адміністративного судочинства України , суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області; Начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Оберемок Євгена Анатолійовича про визнання дій незаконними; - задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га, що розташована за межами населеного пункту на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області у власність для ведення садівництва, яке викладено в листі від 21.08.2017р., №Я-21452/0/6-198110/0/21-17.

Визнати неправомірними дії начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Євгена Анатолійовича Оберемка щодо відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га, що розташована за межами населеного пункту на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області у власність для ведення садівництва, яке викладено в листі від 21.08.2017р., №Я-21452/0/6-19810/0/21-17.

Зобов'язати відповідачів розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за наслідками розгляду якої ухвалити відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду. Або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 29 березня 2018 року.

Суддя О.В. Панченко