Справа № 243/140/18
Суддя: Старовецький В. І.
Дата ухвалення: 2018-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2018 року м. Словянськ Єд. унік. № 243/140/18

Провадження № 2-а/243/112/2018

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Старовецького В.І.

за участю секретаря судового засідання Каліух К.М.,

позивача ОСОБА_1

відповідача інспектора роти № 1

батальйону УПП в м. Краматорську

та Словянську ДПП ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання № 17 Словянського міськрайонного суду Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти першого батальйону Управління патрульної поліції у містах Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, за участю третьої особи: Управління патрульної поліції у містах Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2018 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську Департаменту патрульної поліції Донецької області лейтенанта поліції ОСОБА_2про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги мотивовано тим, що 27 грудня 2017 року відповідачем винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 527280 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 340 гривень за порушення ч. 1 ст. 123 КУпАП. Відповідно до постанови, позивач 27 грудня 2017 року о 12 годині 05 хвилин керуючи транспортним засобом ВАЗ державний номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Григорія Данилевського у м. Словянську, несподівано побачив дорожній знак «Стоп» та зупинити автомобіль йому не вдалось після вказаного знаку. Переїхавши залізничний переїзд, автомобіль позивача був зупинений працівниками поліції з причин порушення вимог дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено». При розмові із працівниками поліції позивач пояснив, що зупинив автомобіль, однак знак «Стоп» встановлений з порушеннями ДСТУ, а залізничного переїзду взагалі не було видно, але не зважаючи на пояснення позивача, поліцейським було складено постанову, в якій зазначив, що ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» встановленим перед залізничним переїздом, чим порушив п.п. 8.4 б, п. 20.2 ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення на накладено штраф у розмірі 340 гривень.

Позивач свою провину заперечує, вини не визнає та вважає, що не порушував правил дорожнього руху. Вважає, що постанова була складена без доказів його провини в скоєнні даного правопорушення, поліцейським не було розяснено права і обовязки визначені ст. 63 Конституції України та 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, працівники поліції відмовили у розгляді клопотання позивача щодо відкладення розгляду справи у звязку із необхідністю скористуватися юридичною допомогою, при складанні вказаної постанови не було залучено можливих свідків, також постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення.

ОСОБА_1 не згоден зі складеною відносно нього постановою про адміністративне правопорушення, оскільки Правила дорожнього руху України він не порушував та просить визнати протиправною та скасувати постанову серії БР № 527280 від 27 грудня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 123 КУпАП.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що 27 грудня 2017 року він рухався по вул. Григорія Данилевського у м. Словянську та підїжджаючи до залізничного переїзду не побачив знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», який був встановлений перед залізничним переїздом, оскільки в той день були погані погодні умови, заважали дерева, які знаходяться біля залізничного переїзду та знак йому було погано видно. Автомобіль ОСОБА_1 зміг зупинити тільки після вказаного вище знаку.

Відповідач у судовому засіданні підтримав раніше наданий до суду відзив на позовну заяву та пояснив, що 27 грудня 2017 року ним під час несення служби було виявлено у м. Словянську порушення правил дорожнього руху водієм транспортного засобу ВАЗ державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1, а саме водій, керуючи зазначеним транспортним засобом не виконав вимоги знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», який встановлений перед залізничним переїздом, чим порушив вимоги п.п. 8.4 б та 20.2 ПДР України. На підставі чого інспектором Мачуліним Є.О. було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення. Зазначив, що позивача було повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення, роз'яснено його права згідно ст. 268 КУпАП та позивачем було переглянуто відеозапис скоєного правопорушення з нагрудних відеореєстраторів інспекторів, який надано до суду.

Представник третьої особи про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не зявився, заяв про відкладення чи розгляду справи без його участі до суду не надходило та сторони у судовому засіданні не заперечували проти розгляду справи за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає адміністративний позов ОСОБА_1 таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що у постанові серії БР № 527280 від 27 грудня 2017 pоку, яка була прийнята інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Краматорську та Слов'янську ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2, 27 грудня 2017 року о 12 годині 05 хвилин за адресою м. Слов'янськ,

вул. ОСОБА_3, про притягнення позивача до відповідальності вказано, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1, не виконав вимоги знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», який встановлений перед залізничним переїздом, чим порушив вимоги п.п. 8.4 б та п. 20.2 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 123 КУпАП. По справі прийнято рішення про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с.7)

Зазначена постанова досліджувалась судом на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

«Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС № 1395 від 07 листопада 2015 року встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

В ч. 2 Розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за №1395 зазначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене частинами першою, другою і третьою статті 122 виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Рішенням Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року «у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що «притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних вище випадках фактично відбувається у скороченому провадженні, «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

За умовами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за №1395, визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський одразу виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, без складання протоколу.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, інспектором патрульної поліції в межах правового кола і не порушуючи норм процесуального права було прийнято рішення стосовно винесення відносно позивача постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Також доводи позивача щодо позбавлення його можливості скористатися у повному обсязі правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, не підтверджені жодними доказами.

З метою всебічного та об'єктивного дослідження обставин у справі судом переглянуто відеозапис подій, зроблений 27 грудня 2017 року за допомогою службової нагрудної відеокамери на одязі поліцейських, який знаходиться в матеріалах адміністративної справи і записаний на диску.

За результатами перегляду відеозапису судом встановлено, що транспортний засіб ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1, наблизившись до залізничного переїзду, не зупинився, продовжив рух, тобто не виконав

вимоги знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», який встановлений перед залізничним переїздом. Також порушив вимоги п.п. 8.4 б та п. 20.2 ПДР України, а саме проігнорував знак 2.2 та не переконався в тому, чи не наближається поїзд та чи буде його подальший рух безпечним як для нього так і для інших учасників дорожнього руху (а.с.23)

Згідно ч. 1 ст. 123 КУпАП, порушення правил руху через залізничний переїзд тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вимоги знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» передбачають, що забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 «Напрямок головної дороги» - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Відповідно до п. 8.4 б ПДР України знаки пріоритету встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Пунктом 20.2 ПДР України передбачено, що під'їжджаючи до переїзду, а також починаючи рух після зупинки перед ним, водій зобов'язаний керуватися вказівками і сигналами чергового по переїзду, положенням шлагбаума, світловою та звуковою сигналізацією, дорожніми знаками і дорожньою розміткою, а також переконатися в тому, що не наближається поїзд (локомотив, дрезина).

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 5 ст. 77 КАС України).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обставини вчинення даного правопорушення, повністю викладені у постанові серії БР № 527280 від 12 грудня 2017 року, а тому вони є об'єктивними і вказують на вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Згідно ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному

та об'єктивному дослідженні, а тому суд вважає доведеним факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а дії відповідача з приводу притягнення позивача до адміністративної відповідальності правомірними та приходить до висновку про відмову позивачу в задоволенні позову, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8-10, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора роти першого батальйону Управління патрульної поліції у містах Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, за участю третьої особи: Управління патрульної поліції у містах Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Судом апеляційної інстанції в адміністративних справах є апеляційний адміністративний суд, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий адміністративний суд (місцевий загальний суд як адміністративний суд чи окружний адміністративний суд), що ухвалив рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, відповідно до п.15.5) Перехідних положень КАС України.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_4