Справа № 233/5139/17
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року справа №233/5139/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Компанієць І.Д., Ястребової Л.В., секретаря судового засідання Терзі Д.А., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2018 р. у справі № 233/5139/17 (головуючий І інстанції Наумик О.О.) за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 4 батальйону УПП у м. Краматорську та Слов'янську лейтенанта поліції Волощенка Сергія Володимировича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до інспектора роти № 4 батальйону УПП у м. Краматорську та Слов'янську лейтенанта поліції Волощенка Сергія Володимировича, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача при притягненні останнього до адміністративної відповідальності; скасувати постанову БР № 504550 винесену відповідачем про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу 510 грн. (а.с.1-9).

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2018 року відмовлено в задоволені позовних вимог (а.с.63-66).

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що позивач не порушував ПДР, а само не рухався по полосі для руху маршрутних транспортних засобів. Згідно відеозапису дорожній знак 5.11 встановлений праворуч від дороги, отже, його дія поширюється лише на праву полосу руху. Знак 5.11 застосовується, для позначення смуги, призначеної для руху тільки транспортних засобів, що рухаються за установленими маршрутами, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів. Отже, встановлення цього дорожнього знаку підтверджує, що рух у цьому напрямку дозволений. Відповідач зупинив позивача з підстав порушення вимог знаку 3.21, проте позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимог знаку 5.11. Відповідач невірно зазначив час скоєння можливого правопорушення, оскільки згідно відеозапису відповідач зупинив позивача о 10 год 29 хв., а в постанові зазначено 10 год. 40 хв. Знак 5.11 дозволяє скористатися смугою для руху маршрутних транспортних засобів з метою зупинки біля узбіччя для посадки або висадки пасажирів або у разі повороту на перехресті, розгону. Відповідач не з'ясував напрямок руху, намір позивача здійснити поворот праворуч. Апелянт зазначає, що до зупинки не рухався по смузі для руху маршрутних транспортних засобів. Постанова винесена з порушенням ст..278-280 КУпАП, оскільки не було роз'яснено його права, запропоновано скористатися допомогою фахівців, не вирішенні клопотання, не дослідженні докази, не з'ясовано чи було вчинено правопорушення та обставини, що мають суттєве значення. Наданий відеозапис у порушенням п.3.5 Наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, не містить повних даних від моменту виявлення правопорушення, оскільки після активації нагрудної камери все спілкування повинно бути записане безперервно, отже відображає упереджену позицію щодо позивача порушуючи презумпцію невинуватості. Розгляд відповідачем справи на місці вчинення правопорушення є порушенням прав позивача, зокрема 268 КУпАП. Також, в постанові відсутні відомості про технічні засоби, відповідач використовував реєстратор замість виданих камер, застосування реєстратора, який не має функції автоматичної фото та відео фіксації не відповідає вимогам ч.2 ст. 74 КАС України. Судом першої інстанції в порушення 295 КАС України було зазначено, що скарга може бути подана протягом 10 днів (а.с.76-80).

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Відповідач у судове засідання не з'явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

13 жовтня 2017 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 504550, інспектором роти № 4 батальйону УПП у м. Краматорську та Слов'янську лейтенантом поліції Волощенко С.В., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, керуючись ст. 33, 284 КУпАП, на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн (а.с.10).

Відповідно до постанови, 13 жовтня 2017 року о 10 год. 40 хв. позивач керуючи транспортним засобом ВАЗ 210430-20, номерний знак НОМЕР_1, рухався по вул. Паркова в м. Краматорську біля будинку 24 по дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11. «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів», чим порушив п.17.1. Правил дорожнього руху України.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що матеріалами справи доведено скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем було правомірно винесено постанову та застосовано адміністративне стягнення.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини 1, 2, 3, 5 і 6 статті 121, статті 121-1, 121-2, частини 1, 2 і 3 статті 122, частина 1 статті 123, статті 124-1 - 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно частини 2 - 4 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 (далі - Інструкція № 1395), визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції № 1395).

Згідно пункту 4 р.І Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами 2 і 3 статті 122 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 р.III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 2 і 3 статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч. 3 ст. 122 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Суд вважає помилковим посилання апелянта на рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 по справі №1-11/2015, оскільки дане рішення було ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративне правопорушення Законом України № 596-УІІ від 14.07.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, та адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Стосовно посилання апелянта на не роз'яснення відповідачем прав позивача, суд зазначає, що матеріали справи свідчать, що постанова про адміністративне правопорушення була складена в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (позивача у справі), який отримав копію постанови без заперечень.

Порушення суб'єктом владних повноважень установленої процедури розгляду адміністративної справи є підставою для застосування заходів дисциплінарної відповідальності до цього суб'єкта, однак не звільняє правопорушника від притягнення його до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення.

Стосовно позовних вимог про скасування постанови за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп. «в» п. 17.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Знак 3.21 "В'їзд заборонено", забороняє в'їзд усіх транспортних засобів з метою: запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом; запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8; організації відокремленого в'їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо; запобігання в'їзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 повинен застосовуватись разом з табличкою 7.9; запобігання в'їзду на дороги, що безпосередньо простягаються у межах прикордонної смуги до державного кордону і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон (крім сільськогосподарської техніки, інших транспортних засобів і механізмів, задіяних у провадженні відповідно до законодавства і за наявності відповідних на те законних підстав сільськогосподарської діяльності або інших робіт, ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків, а також транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Держприкордонслужби, ДМС, ДФС, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції і органів прокуратури під час виконання оперативних та службових завдань).

Знак 5.8 «Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів» позначає дорогу, на якій рух транспортних засобів здійснюється за встановленим маршрутом по спеціально відведеній смузі назустріч загальному потоку транспортних засобів, тому рух інших транспортних засобів даною смугою заборонений.

Знаки 5.10.1 і 5.10.2 "Виїзд на дорогу із смугою для руху маршрутних транспортних засобів" використовуються для позначення виїзду на дорогу, де рух маршрутних транспортних засобів здійснюється спеціально виділеною смугою на зустріч загальному потоку транспортних засобів, і встановлюються перед усіма бічними виїздами на дорогу.

Знак 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» позначає смугу призначену лише для транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами попутно із загальним потоком транспортних засобів, рух інших транспортних засобів даною смугою заборонений. Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він встановлений. Дія знака, що встановлений праворуч від дороги, поширюється на праву смугу руху.

Суд зазначає, що спеціально виділена смуга, призначена для руху лише маршрутних транспортних засобів, рух інших транспортних засобів цією смугою і виїзд на цю смугу для посадки або висадки пасажирів (завантаження/вивантаження вантажу) заборонено. Така смуга позначається знаком 5.8 «Дорога зі смугою для руху маршрутних транспортних засобів»або 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» і/або суцільною лінією 1.2 дорожньої розмітки разом з розміткою 1.23.

У місцях, де смуга для руху маршрутних транспортних засобів відділяється від основної проїзної частини переривчастою лінією розмітки (1.5), водіям інших транспортних засобів можна виїжджати на цю смугу для посадки і висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини, а також повороту на перехресті ліворуч або праворуч у дозволених випадках. Під час повороту на перехресті необхідно скористатися смугою для руху маршрутних транспортних засобів як смугою для гальмування або розгону.

Тобто, зазначеною нормою передбачено заборона водіям рухатись спеціально виділеною смугою.

Відповідно до частини 3 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно частини 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом доданим до матеріалів справи. Як вбачається з відеозапису, зупинення транспортного засобу було здійснено екіпажем у складі двох інспекторів поліції. Інспектор поліції після зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, роз'яснив позивачу суть скоєного ним адміністративного правопорушення, а саме, що позивач у порушення вимог ПДР рухався по смузі позначеній знаком 5.11, що визнавалось позивачем. Також, позивач не заперечував наявність на дорозі знаків 5.10 та 3.21. З відеозапису вбачається, що позивач здійснюючи поворот з вул.. Марії Приймаченко на вул.. Паркову в бік вул.. Ювілейна, не помітив знак 3.21 на стовпі. Зазначені факти позивачем не заперечувались. Крім того, з відеозапису вбачається, що на дорозі також мається знак 5.8 за яким смуга по якій рухався позивач є спеціально виділеною смугою. Тобто, вказаний відеозапис є достатнім для визначення правопорушення. Крім того, постанова не містить будь-яких посилань позивача про незгоду зі скоєним адміністративним правопорушенням.

Суд не приймає посилання позивача на відсутність знаку 3.21 на стовпі, а наявність тільки знаку заборони зупинки, оскільки відеозапис свідчить, що на стовпі був розміщений не один знак, та позивач підтвердив наявність знаку 3.21.

Суд не приймає посилання позивача на рух по вказаній смузі з метою розгону та наміром здійснити поворот праворуч, оскільки рух по вказаній смузі дозволяється у виключних випадках, а відстань від місця здійснення повороту позивачем до місця на якому його зупинено та до наступного перехрестя, не підтверджує його твердження.

Посилання позивача, як підставу не прийняття відеозапису у якості належного доказу, що після активації нагрудної камери все спілкування в порушення Наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100 не було записано безперервно, суд не приймає, оскільки процесуальне законодавство не містить зазначених вимог та передбачає подання доказів, що містять дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), вказаний запис містить необхідні данні щодо правопорушення. Положення КУпАП в частині використання відеозапису для підтвердження наявності чи відсутності складу правопорушення не конституційними не визнавались.Отже, зазначене не дає підстав не приймати вказаний відеозапис, як неналежний доказу.

Щодо посилання позивача на те, що судом першої інстанції в порушення 295 КАС України в рішенні було зазначено, що скарга може бути подана протягом 10 днів, суд зазначає, що судом першої інстанції вірно застосовано вимоги статті 286 КАС України за якою апеляційні скарги на рішення у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова у справі про адміністративне правопорушення складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, так, як відповідачем надано достатньо доказів правомірності своїх дій та підтвердження наявності в діях позивача правопорушення, зокрема, підтверджується постановою, відеозаписом про фіксування порушення ПДР та поясненнями позивача на зазначеному відеозаписі.

Стосовно посилання апелянта на ігнорування судом першої інстанції вимог законодавства щодо сукупності доказів, які надають підстави для підтвердження та визнання провини, суд зазначає, що наявний в матеріалах справи відеозапис підтверджує фіксування вчиненого позивачем адміністративного правопорушення та визнання його позивачем, буд яких інших доказів позивачем до суду першої та апеляційної інстанції не було надано.

У даному випадку відеозапис використовується у якості доказу передбаченого ст. 251 КУпАП, для підтвердження факту наявності адміністративного правопорушення в діях позивача, як водія, та притягнення його до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова про адміністративне правопорушення є законною, прийнятою відповідачем на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Законом.

На підставі викладено, колегія суддів вважає правомірними дії відповідача щодо складення постанови серії БР № 504550 від 13 жовтня 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 271, 272, 286, 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2018 р. у справі № 233/5139/17- залишити без задоволення.

Постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2018 р. у справі № 233/5139/17- залишити без змін.

Судове рішення проголошено та підписано колегією суддів 28 березня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду.

Головуючий суддя: Е.Г. Казначеєв

Судді І.Д. Компанієць

Л.В. Ястребова