Справа № 804/6632/17
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2018 року справа № 804/6632/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
12 жовтня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Анкона Дніпро" (далі ТОВ "Анкона Дніпро", позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за формою "Р" від 03.08.2017 року № НОМЕР_1, винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (а.с. 4-15).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2017 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 2).
У судове засідання 28.02.2018 року прибув представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у письмових запереченнях на позов, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно із частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Не погоджуючись із винесеним рішенням, скориставшись правом на адміністративне оскарження, позивач направив на адресу ГУ ДФС у Дніпропетровській області та до Державної фіскальної служби України скарги щодо скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення (а.с. 17-21).
За результатом розгляду скарги, ГУ ДФС у Дніпропетровській області було відмовлено позивачу у задоволенні скарги, від Державної фіскальної служби України позивачем відповіді отримано не було.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Анкона Дніпро" вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
В ході розгляду адміністративної справи судом досліджено письмові докази, які долучені до матеріалів адміністративної справи, а саме: копія податкового повідомлення-рішення за формою «Р» від 03.08.2017 року № НОМЕР_1 (а.с. 16); копія скарги до ДФС України вих. № 1 від 22.08.2017 року (а.с. 17-21); копія поштової квитанції про направлення скарги до ДФС (а.с. 22); копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 23); оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 за грудень 2016 р. (а.с. 24); оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 за березень 2017 р. (а.с. 25); оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 за лютий 2017 р. (а.с. 26); оборотно-сальдова відомість по рахунку 281 за грудень 2016 р. - лютий 2017 р. (а.с. 27); платіжне доручення № 2891 від 10.02.2017 (а.с. 28); платіжне доручення № 2917 від 14.02.2017 (а.с. 29); платіжне доручення № 2927 від 15.02.2017 (а.с. 30); платіжне доручення № 3084 від 27.02.2017 (а.с. 31); рахунок на оплату № 182 від 09.12.2016 (а.с. 32); видаткова накладна № 321 від 29.12.2016 р. (а.с. 33); акти приймання виконаних будівельних робіт за формою «КБ-2в за березень 2017 р. замовник - ПрАТ «Підприємство з експлуатації електричних мереж «Центральна енергетична компанія» - підрядник ТОВ «Анкона Дніпро» (а.с. 34-39); акт № 1-1 вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт за березень 2017 р. (а.с. 40-41); довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2017 р. (а.с. 42); штатний розпис ТОВ «Анкона Дніпро» (а.с. 43); посвідчення про відрядження (а.с. 44-47); ТТН № П1 від 29.12.2016 р. (а.с. 48); Договор підряду з ПрАТ «ПЕЕМ «ЦЕК»» № 53 від 09.02.2017 р. (а.с. 49-59); витяг з ЄДОРПОУ; штатний розпис ТОВ «Анкона Дніпро» з 01.09.2016 р.
Так, судом встановлено, що між ТОВ «Анкона Дніпро» та ТОВ «Київ-Спец-Буд» укладено ряд договорів на виконання підрядних робіт за період з листопада 2016 року по лютий 2017 року.
ТОВ «Анкона Дніпро» задекларовано операції з придбання товарів за період з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року у постачальника ТОВ «Київ-Спец-Буд», а саме: комутаційний модуль КРУ2-10-20/630 з системою керування та живлення вакуумним вимикачем та комплектом ОПН-КР/ТЕL-10/11.5 УХЛ2.
На підтвердження здійснення господарських операцій судом досліджено рахунок фактуру від 09.12.2016 року № 182 на придбання комутаційного модулю КРУ2-10-20/630 з системою керування та живлення вакуумним вимикачем та комплектом ОПН-КР/ТЕЬ-10/11.5 УХЛ2 (а.с. 32) та видаткову накладну № 321 від 29.12.2016 року щодо придбання комутаційного модулю КРУ2-10-20/630 з системою керування та живлення вакуумним вимикачем та комплектом ОПН-КР/ТЕL-10/11.5 УХЛ2 (а.с. 33), які також було надано до перевірки.
Транспортування придбаного товару підтверджується товарно-транспортною накладною № П1 від 29.12.2016 року (а.с. 48), станом на час проведення перевірки позивач мав заборгованість з оплати за зазначений товар, що відображено в оборотно-сальдовій відомості по рахунку 631 (а.с. 24).
З матеріалів справи вбачається, що позивачем до перевірки було також надано ліцензію підрядника - ТОВ «Київ-Спец-Буд», на виконання будівельних робіт IV-V категорії складності від 20.07.2015 року № 27-Л, а на підтвердження використання зазначеного модулю у власній господарській діяльності надано договір, за яким зазначений модуль реалізовано у складі послуг ПрАТ «ПЕЕМ «ЦЕК» за договором підряду № 53 від 09.02.2017 року, за яким позивачем здійснювалося «Технічне переоснащення з метою приєднання до електричних мереж Фабрики харчових продуктів ТОВ «Ін Фуд» потужністю 1,5 МВт, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, Вільнянська сільська рада» (а.с. 49-59).
Отже, судом встановлено, що виконані господарські операції відповідають предмету укладеного правочину, та видам діяльності позивача та його контрагента, податкова накладна, виписана ТОВ «Київ-Спец-Буд» по вказаній господарській операції, містить відомості про адресу місцезнаходження покупця/замовника та продавців/підрядників, одиниці виміру товару/послуг, кількість товару, ціну товару, та в повному обсязі відповідає вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності.
Під час проведення перевірки будь-яких порушень щодо оформлення податкових накладних контролюючим органом встановлено не було, податкові накладні видані особою, яка на час здійснення господарських операцій зареєстрована суб'єктом підприємницької діяльності, платником податку на додану вартість, та внесені до Єдиного реєстру податкових накладних.
Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність и Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Виконання вищезазначених господарських операцій підтверджується оформленими належним чином первинними документами, які також залучені до матеріалів справи, а саме, оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 за грудень 2016 p., оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 за грудень 2016 p., оборотно-сальдова відомість по рахунку 281 за грудень 2016 p., платіжні доручення, рахунки-фактури, видаткові накладні, акти приймання виконаних будівельних робіт, акти приймання виконаних будівельних робіт за формою «КБ-2в», штатний розпис ТОВ «Анкона Дніпро», посвідчення про відрядження, договори підряду на виконання робіт з ТОВ «Київ-Спец-Буд», ліцензії та дозволи, ТТН, договір підряду з ПрАТ «ПЕЕМ «ЦЕК», та інші.
Слід зазначити, що наявність або відсутність окремих документів не може бути підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства у зв'язку з його господарською діяльністю.
Матеріалами справи підтверджено, що договір ТОВ «Анкона Дніпро» з ТОВ «Київ-Спец-Буд», та в подальшому з ПрАТ «ПЕЕМ «ЦЕК» укладені позивачем у зв'язку з необхідністю проведення будівельно-оздоблювальних робіт на виробничих потужностях замовника.
Отже, зазначені обставини вказують на наявність у позивача ділової мети, визначення якої наведено у пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, як причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Таким чином, дослідивши первинні документи, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з видами господарської діяльності позивача, суд робить висновок, що в результаті господарських операцій з ТОВ «Київ-Спец-Буд» у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов'язань та у власному капіталі, що спростовує висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Київ-Спец-Буд».
При дослідженні факту здійснення господарських операцій, що були підставою для формування витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість платника податків, оцінювати слід відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку, що, зокрема, підтверджується усталеною судовою практикою.
Відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між конкретними контрагентами, оскільки норми ПК України не містять вимог про необхідність коригування платником податку правомірно визначеного податкового кредиту з податку на додану вартість у зв'язку з тим, що підприємства, з якими мав правові відносини контрагент такого платника податку, порушують вимоги податкового законодавства.
Слід зазначити, що у разі невиконання ТОВ «Київ-Спец-Буд» вимог податкового законодавства України, в тому числі, у разі ухилення від сплати податків, аби за наявності у контролюючого органу інформації про порушення таким суб'єктом господарювання вимог чинного законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо цього субєкту, оскільки, сама по собі несплата податку продавцем (не віднесення сум коштів по операціях до складу податкових зобов'язань) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця.
Щодо висновку контролюючого органу, що відсутність будь-якої інформації про зберігання товарів (наявність власних або орендованих складських приміщень, угоди зберігання ТМЦ, відомості про місцезнаходження складів, їх площа, власник складських приміщень/орендодавця), відсутність інформації про транспортування товарів (наявність власних або орендованих транспортних засобів, визначення перевізника, вантажовідправника, вантажоотримувача, відомостей про маршрут, посередників транспортування), відсутність інформації про власні або орендовані фонди, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства, та свідчить про нереальність господарських операцій між контрагентами, слід зазначити, що такий висновок суперечить законодавчим нормам, оскільки податковий орган може встановити наявність або відсутність порушень платником податків вимог податкового, валютного та іншого законодавства виключно за наслідками дослідження первинних документів такого платника податків, тому, посилання податкового органу лише на відсутність будь-якої інформації не має правових наслідків, та не може вважатись доказом, в розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Щодо посилань контролюючого органу на відсутність у контрагентів позивача потужностей для здійснення операцій, суд зазначає, що відповідно до договорів підряду, укладених з ТОВ «Київ-Спец-Буд», останні виступали в якості підрядників, та не були позбавлені можливості залучити до виконання умов таких договорів третіх осіб.
Стосовно висновків контролюючого органу, що метою господарських операцій між позивачем та ТОВ «Київ-Спец-Буд» є мінімізація податкових зобов'язань всіх учасників «паперово-транзитного» переміщення товару по ланцюгу до ТОВ «Анкона Дніпро» слід зазначити, що такий висновок не передбачений жодною нормою Податкового кодексу України, та є необґрунтованим припущенням осіб, що здійснювали перевірку, та не може бути кваліфіковано як порушення з боку позивача, у разі неможливості контролюючого органу підтвердити викладені в акті зауваження.
Слід звернути увагу, що належним доказом фіктивного підприємництва або вчинення іншого кримінального правопорушення у сфері господарської діяльності є обвинувальний вирок суду, що набрав законної сили, оскільки до цього така інформаціє не має доказової сили, та на підставі такої інформації господарські операції між контрагентами не можуть бути визнані фіктивними.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції», статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковим для правозастосування органами правосуддя.
У пункті 38 рішення Європейського суду з прав людини від 9 січня 2007 року у справі "Інтерсплав проти України" (заява N 803/02, INTERSPLAV проти України) зазначено, що на думку суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань.
Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.
Отже, суд вважає, що порушення ТОВ «Київ-Спец-Буд», якщо такі були, мають бути досліджені під час перевірки саме ТОВ «Київ-Спец-Буд».
Згідно із частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
У відповідності до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину с недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.
У статті 207 Господарського кодексу України зазначено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
В силу висновків Верховного Суду України, викладених у пункті 6 Постанови N З "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" до угод, укладених з метою, суперечною інтересам держави і суспільства, зокрема, належать угоди, спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування доходів, гоню Угода може бути визнана недійсною лише з підстав та з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожному конкретному випадку при визнанні угоди недійсною суди повинні встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.
В ході розгляду адміністративної справи відповідачем не наведено доказів наявності обвинувального вироку відносно посадових (службових) осіб ТОВ «Київ-Спец-Буд», ПрАТ «ПЕЕМ «ЦЕК», та наявності рішення суду про визнання угод недійсними.
Також, слід зазначити, що згідно зі статтею 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до презумпції правомірності правочину, всі укладені договори між сторонами є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом або рішенням суду, що набрало законної сили.
Отже, позивач у періоді, якій було перевірено податковим органом, формував свої витрати та податковий кредит з податку на додану вартість на підставі первинних документів та податкових накладних, які відповідають встановленим для них вимогам, своєчасно та в межах проведених господарських операцій, у контролюючого органу були відсутні підстави вважати, що податкова звітність з податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств складалась без відповідного підтвердження первинними документами. Судом спростовано твердження контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Київ-Спец-Буд», ПрАТ «ПЕЕМ «ЦЕК» з поставки товарів та надання послуг, відповідні порушення п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Згідно із статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до норм Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що винесене позивачу податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 03.08.2017 року № НОМЕР_1 є таким, що не відповідає положенням Податкового кодексу України, та підлягає скасуванню.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для повного встановлення обставин справи щодо ухвалення законного судового рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Анкона Дніпро" слід задовольнити повністю.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у розмірі 1600,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 1005 від 06.10.2017 року, яке наявне в матеріалах справи (а.с. 3).
Отже, судовий збір у сумі 1600,00 грн. підлягає поверненню позивачу.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 246-247, 249, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу, безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 12.03.2018 року.

Суддя ОСОБА_1