Справа № 819/1876/17
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/1775/18

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Затолочного В.С., Сапіги В.П.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.01.2018 року (рішення ухвалене о 11:49 хв. у м. Тернополі судом у складі головуючого судді Мартиць О.І., повний текст судового рішення складено 29.01.2018 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування податкових повідомлень - рішень Головного управління ДФС у Тернопільській області від 27.04.2017 № 50416-1305, винесеного за податковий період 2016 рік на суму 3091,74 грн. і податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області від 27.04.2017 № 504-1305, винесеного за податковий період 2017 рік на суму 13108,98 грн..

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що у даному випадку договір оренди землі укладений між ОСОБА_1 та Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 13.10.2016, але зареєстрований 08.11.2016, з цієї дати є чинним, так як статтею 17 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, відтак податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області від 27.04.2017 № 50416-1305 в частині стягнення орендної плати за жовтень 2016 року в сумі 1030,58 грн. підлягає скасуванню. Просив позов задоволити.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.01.2018 року адміністративний позов задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області від 27.04.2017 № 50416-1305 в частині стягнення орендної плати за жовтень 2016 року в сумі 1030, 58 грн.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління ДФС у Тернопільській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим повідомленням - рішенням Головного управління ДФС у Тернопільській області від 27.04.2017 № 50416-1305 ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2016 рік у сумі 3091,74 грн.

Згідно пп.14.1.136 п. 14.1 ст.14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до п.288.1 ст.288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно пп.288.2, 288.3 ст.288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки, а об'єктом оподаткування - земельна ділянка, надана в оренду.

Платниками орендної плати за землі державної або комунальної власності є фізичні особи, які уклали з відповідним органом місцевого самоврядування (сільською, селищною, міською радою, радою об'єднаної територіальної громади) або органом виконавчої влади договір оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за місцем розташування такої земельної ділянки.

Відтак, в розуміння пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території.

Як вбачається з договору оренди землі від 13.10.2016, укладеного між Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області та ОСОБА_1 на три роки з 01.10.2016 по 01.10.2019, об'єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 0,0400 га, нормативна грошова оцінка якої становить 412232,00 грн. Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3% від нормативної грошової оцінки, що складає 12366,96 грн. в рік, щомісячна сплата в розмірі 1030,58 грн. з моменту державної реєстрації договору оренди по 01.10.2019 рік.

Проте, незважаючи, що в указаному договорі оренди землі у розділі "Строк дії договору" вказано, що договір укладено на 3 (три) роки - з 01.10.2016 по 01.10.2019., пунктом 9 договору визначено момент щомісячної сплати орендної плати в розмірі 1030,58 грн. з моменту державної реєстрації договору оренди.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 11.11.2016 (а.с.15-16) 08.11.2016 за ОСОБА_1 зареєстровано право оренди земельної ділянки, номер запису: 17402756, що виникло на підставі договору оренди землі від 13.10.2016, укладеного між Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області та ОСОБА_1

Таким чином, строк дії договору оренди землі починається після набрання ним чинності після державної реєстрації - 08.11.2016, а не з моменту його укладення.

Пунктом 8 підрозділу 6 Перехідних положень ПК України встановлено, що індекс споживчих цін за 2016 рік, що використовується для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, застосовується із значенням для земель несільськогосподарського призначення - 106 відсотків.

Згідно з п.289.1 ст.289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до п.289.2 ст.289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року.

Згідно з інформацією Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 12.01.2017 №22-28-0.22-443/2-17 значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки для земель несільськогосподарського призначення складає 1,06.

Відтак, нарахування податку здійснено за наступною формулою: 12366,96 грн. (412232*3%) / 12 * 3 місяці = 3091,74 грн. (податкове повідомлення - рішення від 27.04.2017 № 50416-1305)

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 210 ЦК України передбачає, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Стаття 126 ЗК України передбачає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст.2. Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.01.2018 року у справі №819/1876/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді В. С. Затолочний
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 28.03.2018 року