Справа № 804/6261/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 листопада 2017 р. Справа № 804/6261/16

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Турлакової Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, начальника Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про встановлення відсутності компетенції, визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, з урахуванням уточнень до Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, начальника Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із позовними вимогами про встановлення відсутності компетенції, визнання протиправним та скасування наказу.

В судове засідання 07.08.2017р. позивач не зявився, про дату час та місце якого повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою від 01.08.2017р., згідно якою представника позивача засобами телефонного звязку було повідомлено про дату та час проведення судового засідання.

Представник позивача засобами телекомунікаційного звязку направив клопотання, у якому зазначив, що перебуває на лікарняному, про що у наступному судовому засіданні будуть надані відповідні докази.

В судове засідання 20.11.2017р. позивач не зявився, про дату час та місце якого повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в справі конвертом який повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» та телефонограмою від 20.10.2017р., прийнятою представником позивача ОСОБА_2

Причини своєї неявки позивач не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не направив.

У подальші судові засідання представник позивача поспіль не зявився, будь-які докази перебування на лікарняному до суду не надав.

Частиною 11 ст.35 КАС України передбачено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Суд зазначає, що вжив необхідні, передбачені чинним законодавством, заходи для належного повідомлення позивача про дату, час та місце проведення судового засідання.

У звязку з неявкою позивача 07.08.2017р. розгляд справи було відкладено, про що було повідомлено позивача шляхом надсилання на його адресу судової повістки, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

В судове засідання 20.11.2017р. позивач та його представник також не зявилися, причини своєї неявки не повідомили, заяви про розгляд справи без участі до суду не направили.

Крім того в судові засідання 15.05.2017р, 21.06.2017р., 12.07.2017р., 01.08.2017р., 25.09.2017р., 20.10.2017р. позивач та його представник не з'явилися, про дату час та місце яких повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в справі конвертами, які повернулися на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» та телефонограмами, які прийняті представником позивача.

Відповідно до ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

При цьому, відповідно до ст.122 КАС України адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Таким чином, учасники судового процесу зобов'язані добросовісно користуватися своїми процесуальними правами, у тому числі й правом на відкладення розгляду справи. Одним з проявів недобросовісності при здійсненні процесуальних прав є дії учасника процесу, спрямовані на штучне затягування розгляду справи шляхом неодноразового ігнорування обовязкової вимоги суду щодо зявитися у судове засідання без наявності об'єктивних підстав.

Суд також зазначає, що положеннями статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з пунктом 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бараона проти Португалії», 1987 рік, «розумність тривалості розгляду повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформульованих у практиці Суду, зокрема, комплексності справи, поведінки заявника і відповідних державних органів».

Аналогічна позиція викладена в інших рішеннях Європейського суду з прав людини, в яких тривалі строки розгляду вважалися «розумними»: з урахуванням складності справ (Рішення «Хосце проти Нідерландів», 1998 рік; «Бухкольц проти Німеччини», 1981 рік; «Бочан проти України», 2007 рік); з урахуванням неналежної поведінки заявника («Чирикоста та Віола проти Італії», 1995 рік).

Суд звертає увагу, що в умовах побудови демократичної та правової держави в Україні необхідно забезпечити неухильне дотримання Конституції, законів та інших нормативних актів у всіх сферах суспільного життя, що створить умови для недопущення порушень прав і свобод людини і громадянина. Саме дотримання строків розгляду та вирішення справ судом є важливим чинником захисту прав та законних інтересів осіб. Розумність таких строків є нормами, яких необхідно дотримуватися, щоб не порушувати права громадян, оскільки будь-які затримки у процесі судового захисту можуть мати негативні наслідки.

Приймаючи рішення судом враховано, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. В матеріалах справи докази таких обставин відсутні, також суд зазначає, що позивачем не було виконано обовязок, покладений на нього судом, а саме: приймати участь у судовому засіданні щодо розгляду поданої ним позовної заяви.

Будь-які докази поважності причин неприбуття позивача у судові засідання останнім не надані, також не надано доказів перебування на лікарняному представника позивача 07.08.2017р., у звязку з чим, суд визнає неявку позивача такою, що відбулась двічі без поважних причин.

Частиною 3 статті 128 КАС України передбачено, що у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.155 КАС України суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у судове засідання без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи викладене, за наявності норм права, якими прямо передбачені наслідки, у разі неявки позивача, що відбулась двічі без поважних причин, суд приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст.128, 155, 160, 165 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, начальника Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про встановлення відсутності компетенції, визнання протиправним та скасування наказу, - залишити без розгляду.

Розяснити позивачу, що згідно частини 3 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядок і строки встановлені ст.ст. 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства.

Суддя ОСОБА_3