Справа № 800/398/16
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2018 Київ П/9901/334/18 800/398/16
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т. Г.,

суддів - О. В. Білоуса, Бевзенка В.М., Шарапи В.М., Смоковича М.І.

за участю:

секретаря судового засідання: Головко О.В.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Склярук Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення,-

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 26 липня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Вищого адміністративного суду України з позовом до Вищої ради юстиції, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради юстиції від 6 квітня 2015 року № 759/о/15-16 про внесення подання Президентові України про звільнення ОСОБА_3 із посади судді Макарівського районного суду Київської області.

2. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що в оскаржуваному рішенні Вищої ради юстиції є посилання на порушення позивачем Кодексу суддівської етики, однак, відповідно до Кодексу професійної етики судді норми Кодексу не можуть застосовуватись як підстави дисциплінарної відповідальності суддів і визначати ступінь їх провини.

Позивач посилається на порушення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України конституційних норм щодо презумпції невинуватості, а також норм Кримінального процесуального кодексу України, що виразилося у дослідженні Комісією пояснень потерпілих та свідків у кримінальному провадженні стосовно судді ОСОБА_3

Крім того, ухвалою Подільського районного суду міста Києва закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 за частиною 1 статті 129 Кримінального кодексу України на підставі відмови потерпілого від обвинувачення.

Відеозапис, на який Комісія посилалася на підтвердження законності свого рішення, не відповідає оригіналу, що міститься у матеріалах кримінального провадження, є змонтованим, а тому не може вважатися допустимим доказом.

Стосовно неналежного повідомлення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про час та місце розгляду справи про притягнення їх до адміністративної відповідальності пояснив, що вказані особи не могли бути повідомлені про розгляд цих справ без порушення норм статті 277 КУпАП, оскільки суддя ОСОБА_3 мав розглянути дану справу в той же день відповідно до норм статті 277 КУпАП, про що повідомив ОСОБА_5 та ОСОБА_6 після судового засідання. Разом з тим, сторони покинули приміщення суду та в подальшому на розгляд справи про адміністративне правопорушення не з'явились.

В оскаржуваному рішенні відповідач вказує на порушення позивачем «морально-етичних принципів поведінки судді», проте не конкретизує, які саме дії підпадають під дане визначення, обмежуючись загальним посиланням на встановлені факти та норми права.

У судовому засіданні 22 березня 2018 року представник позивача просив позов задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві.

3. Відповідач - Вища рада правосуддя надала відзив на позов, в якому заперечила проти позову, зазначивши, що оскаржуване рішення Вищої ради юстиції прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України та законами України, з дотриманням процедури та передбачених частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріїв для його прийняття.

Дане рішення містить визначені законом, положеннями та умовами підстави для його прийняття, а також мотиви, з яких Вища рада юстиції дійшла висновку про наявність підстав для внесення подання до Президента України про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Макарівського районного суду Київської області.

Представник відповідача в судовому засіданні 22 бнрнзня 2018 року просила відмовити у задоволенні позову повністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Указом Президента України від 23 серпня 2012 року № 484/2012 ОСОБА_3 призначений на посаду судді Макарівського районного суду Київської області строком на п'ять років.

5. У березні 2015 року виконувач обов'язків Голови Верховного Суду України звернувся до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України з листом, в якому просив відкрити дисциплінарну справу стосовно судді Макарівського районного суду Київської області ОСОБА_3 за фактом грубого одноразового порушення суддею правил суддівської етики, що підриває авторитет правосуддя.

6. Також на адресу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України надійшли депутатські звернення народних депутатів України Сольвара Р.М. і Хомутинніка В.Ю., звернення Голови Макарівського районного суду Київської області Тандира О.В., подане від свого імені та від імені суддів цього суду, листи Голови Ради суддів України Сімоненко В.М. і Голови апеляційного суду Київської області Данілова О.М., у яких висловлено прохання притягнути суддю ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності та ініціювати питання звільнення його з посади у зв'язку з порушенням присяги.

7. 24 вересня 2015 року Вища кваліфікаційна комісія суддів України прийняла рішення № 2424/дп-15 про направлення рекомендації до Вищої ради юстиції для вирішення питання щодо внесення подання про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Макарівського районного суду Київської області з підстави, передбаченої пунктом 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України.

8. 26 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Вищого адміністративного суду України з позовом про визнання незаконним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів від 24 вересня 2015 року № 2424/дп-15 з підстав порушення відповідачем права позивача на участь у процесі прийняття рішення.

За результатом розгляду справи Вищий адміністративний суд України своєю постановою від 3 лютого 2016 року відмовив у задоволенні позову ОСОБА_3

9. За наслідками перевірки матеріалів дисциплінарної справи член Вищої ради юстиції Мірошниченко А.М. дійшов висновку про наявність підстав для внесення подання про звільнення судді Макарівського районного суду Київської області ОСОБА_3 з посади за порушення присяги.

10. Секція Вищої ради юстиції з питань призначення суддів на посади та звільнення їх з посад рекомендувала Вищій раді юстиції прийняти рішення про внесення подання про звільнення судді Макарівського районного суду Київської області ОСОБА_3 з посади за порушення посади.

11.6 квітня 2016 року Вища рада юстиції прийняла рішення №759/0/15-16 про внесення подання Президентові України про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Макарівського районного суду Київської області.

12. Приймаючи оскаржуване рішення, Вища рада юстиції встановила наступні обставини.

У березні 2015 року виконувач обов'язки Голови Верховного Суду України звернувся до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України із зверненням про відкриття дисциплінарної справи стосовно судді Макарівського районного суду Київської області ОСОБА_3 за фактом грубого одноразового порушення суддею правил суддівської етики, що підриває авторитет правосуддя. Підставою для такого звернення слугувало розміщення у засобах масової інформації відеоматеріалів про інцидент, що стався у ніч з 27 на 28 лютого 2015 року за участі судді ОСОБА_3 Під час цього інциденту суддя, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, не виконав вимоги працівника Державтоінспекції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою жезла та свистка, та зупинився лише після переслідування його працівниками ДАІ. Спілкуючись із працівниками правоохоронних органів, які зупинили його транспортний засіб, суддя ОСОБА_3 поводив себе агресивно, використовував ненормативну лексику, відмовився надати на їхню вимогу документи на транспортний засіб і право керування ним, погрожував вогнепальною зброєю і зв'язками в органах прокуратури. На відео також зафіксовано, як суддя ОСОБА_3 підтвердив вживання алкогольних напоїв і керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, при цьому в присутності свідків ухилився від проходження медичного огляду на встановлення стану сп'яніння.

У зв'язку з викладеними обставинами щодо ОСОБА_3 був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного сп'яніння), а також адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-2 цього Кодексу (невиконання водієм вимоги про зупинку).

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2015 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 130 та статтею 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також на адресу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України надійшли депутатські звернення народних депутатів України Сольвара Р.М. і Хомутинніка В.Ю., звернення Голови Макарівського районного суду Київської області Тандира О.В., подане від свого імені та від імені суддів цього суду, листи Голови Ради суддів України Сімоненко В.М. і Голови апеляційного суду Київської області Данілова О.М., у яких із посиланням на зазначені обставини, що привернули посилену увагу громадськості та засобів масової інформації, висловлено прохання притягнути суддю ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності та ініціювати питання звільнення його з посади у зв'язку з порушенням присяги.

У поданні Голови апеляційного суду Київської області Данілова О.М. зазначено, що суддя ОСОБА_3 не лише не дотримався морально-етичних принципів поведінки судді під час згаданого інциденту, а й допускав раніше порушення обов'язку забезпечення справедливого та неупередженого розгляду справи (стаття 1 Цивільного процесуального кодексу України).

Так, 15 вересня 2014 року в судовому засіданні у цивільній справі №370/1070/14-д він зневажливо ставився до громадян і зловживав правами головуючого, оскільки безпідставно притягнув позивача у справі ОСОБА_5 і його представника ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності та застосував до них адміністративне стягнення; судові рішення виготовив на низькому професійному рівні, з ігноруванням вимог чинного законодавства.

Стосовно вищезазначених обставин Вищою радою юстиції встановлено, що у провадженні судді ОСОБА_3 перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 ОСОБА_18, ОСОБА_19, Макарівського РУ ГУ MBС України в Київській області, Чорногородської сільської ради Макарівського району Київської області про застосуваня наслідків нікчемного правочину, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення права приватної власності на земельну ділянку (справа № 370/1070/14-ц).

У судовому засіданні, яке відбулося 15 вересня 2014 року, стосовно позивача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 185-3 КУпАП, у зв'язку з порушенням порядку в судовому засіданні.

15 вересня 2014 року суддею ОСОБА_3 прийнято постанови, якими визнано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 винними у вчиненні адміністративного правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Однак за наслідком перегляду цих постанов в апеляційному порядку постановами апеляційного суду Київської області від 19 листопада та 1 грудня 2014 року їх скасовано, а провадження у справах закрито у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Підставою для скасування апеляційним судом постанов суду першої інстанції стала невідповідність висновку суду про порушення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 порядку в судовому засіданні фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд також встановив, що судом першої інстанції не було належним чином повідомлено ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, чим позбавлено їх можливості взяти участь у розгляді справи та своєчасно оскаржити судове рішення.

Окрім цього, під час прослуховування звукозапису судового засідання знайшли підтвердження доводи подання Голови апеляційного суду Київської області про спілкування судді ОСОБА_3 підвищеним тоном з позивачем та його представником.

13. Оцінюючи в сукупності факти та обставини, встановлені за результатами дисциплінарного провадження, з огляду на положення статті 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 32 Закону України «Про Вищу раду юстиції», Вища рада юстиції дійшла висновку, шо суддя ОСОБА_3 допустив грубе одноразове порушення правил суддівської етики, що підриває авторитет правосуддя та є підставою для застосування щодо нього наслідків, передбачених пунктом 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України, а саме - звільнення з посади судді за порушення присяги.

14. Вважаючи дане рішення незаконним та таким, що порушує його права, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

15. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 26 липня 2016 року відкрив провадження у справі.

16. У зв'язку із ухваленням Верховною Радою України постанов «Про звільнення суддів» від 08 вересня 2016 року № 1514-VIII, № 1515-VIII та від 22 вересня 2016 року № 1600-VIII щодо звільнення з посади суддів Вищого адміністративного суду України ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл судових справ, справу передано на розгляд судді Приходько І.В.

17. Ухвалою від 17 жовтня 2016 року справа прийнята до провадження судді Приходько І.В.

18. Ухвалою від 31 жовтня 2016 року справа призначена до судового розгляду у судовому засіданні на 17 листопада 2016 року.

19. 17 листопада 2016 року справа знята з розгляду у зв'язку з відсутністю складу колегії, розгляд справи призначено на 08 грудня 2016 року та відкладено на 15 грудня 2016 року.

20. 15 грудня 2016 року розгляд справи відкладено на 26 січня 2017 року та продовжено строк розгляду справи на один місяць.

21. 26 січня 2017 року справа була знята з розгляду у зв'язку з відсутністю складу колегії, розгляд справи відкладено на 02 лютого 2017 року.

22. 02 лютого 2017 року справа знята з розгляду у зв'язку з відсутністю складу суду, розгляд справи відкладено на 02 березня 2017 року.

23. 02 березня 2017 року у судовому засіданні ухвалою суду витребувано з Вищої кваліфікаційної комісії суддів України аудіо-запис судового засідання по справі № 370/1070/14-у від 15.09.2014 р., який знаходиться в матеріалах дисциплінарної справи Вищої кваліфікаційної комісії суддів України відносно судді Макарівського районного суду Київської області ОСОБА_3

Розгляд справи призначено на 25 травня 2017 року.

24. 25 травня 2017 року сторони в судове засідання не з'явились, розгляд справи відкладено на 20 червня 2017 року.

25. В судовому засіданні 20 червня 2017 року ухвалою без виходу до нарадчої кімнати на підставі положень статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснено процесуальне правонаступництво відповідача, Вищої ради юстиції, на правонаступника - Вищи раду правосуддя.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 червня 2017 року зупинено провадження у справі до отримання судом витребуваних з Святошинського районного суду міста Києва копій матеріалів адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративних правопорушень передбачених частиною першою статті 130 та статтею 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В липні 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшли витребувані копії матеріалів адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративних правопорушень передбачених частиною першою статті 130 та статтею 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

26. У зв'язку зі вступом в силу 15 грудня 2018 року нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа передана для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

27. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: Стрелець Т.Г. (головуючий суддя), О. В. Білоуса, Бевзенка В.М., Шарапи В.М., Смоковича М.І.

28. Верховний Суд ухвалою від 5 лютого 2018 року прийняв до провадження справу № 00/398/16 за позовом ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради юстиції від 06.04.2016 року.

29. Ухвалою від 1 березня 2018 року Верховний Суд поновив провадження у справі №800/398/16 за позовом ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради юстиції від 06.04.2016 року та призначив справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 22 березня 2018 року.

.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

30. Конституція України в редакції від 02.03.2014 року, чинна на момент виникнення спірних правовідносин .

30.1 Стаття 1. Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права.

30.2 Стаття 8. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі й мають відповідати їй.

30.3 Стаття 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

30.4 Стаття 126. Суддя не може бути без згоди Верховної Ради України затриманий чи заарештований до винесення обвинувального вироку судом.

Судді обіймають посади безстроково, крім суддів Конституційного Суду України та суддів, які призначаються на посаду судді вперше.

Суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі:

1) закінчення строку, на який його обрано чи призначено;

2) досягнення суддею шістдесяти п'яти років;

3) неможливості виконувати свої повноваження за станом здоров'я;

4) порушення суддею вимог щодо несумісності;

5) порушення суддею присяги;

6) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього;

7) припинення його громадянства;

8) визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим;

9) подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Повноваження судді припиняються у разі його смерті.

Держава забезпечує особисту безпеку суддів та їхніх сімей.

30.5. Стаття 129. Основними засадами судочинства є:

1) законність;

2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом;

3) забезпечення доведеності вини;

4) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості;

5) підтримання державного обвинувачення в суді прокурором;

6) забезпечення обвинуваченому права на захист;

7) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;

8) забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом;

9) обов'язковість рішень суду.

30.6. Стаття 131. В Україні діє Вища рада юстиції, до відання якої належить внесення подання про призначення суддів на посади або про звільнення їх з посад.

31. Кодекс адміністративного судочинства України.

31.1 Частина 2 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

31.2 Стаття 69. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

31.2 Стаття 70. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

31.3 Стаття 86. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

32. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

32.1 Стаття 55. Суддя повинен додержуватися присяги.

Суддя зобов'язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики; виявляти повагу до учасників процесу.

32.2 Стаття 56. Особа, вперше призначена на посаду судді, набуває повноважень судді після складення присяги судді такого змісту:

"Я, (ім'я та прізвище), вступаючи на посаду судді, урочисто присягаю Українському народові об'єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснювати правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснювати повноваження та виконувати обов'язки судді, дотримуватися етичних принципів і правил поведінки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя".

32.3 Стаття 57. Питання етики суддів визначаються Кодексом суддівської етики, що затверджується з'їздом суддів України.

32.4 Стаття 92. Суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження, зокрема, з підстав систематичного або грубого одноразового порушення правил суддівської етики, що підриває авторитет правосуддя, у тому числі прояв неповаги під час здійснення судочинства до інших суддів, адвокатів, експертів, свідків чи інших учасників судового процесу.

32.5 Стаття 105. Факти, які свідчать про порушення суддею присяги, мають бути встановлені Вищою кваліфікаційною комісією суддів України або Вищою радою юстиції.

32.5 Стаття 87. За наслідками дисциплінарного провадження Вища кваліфікаційна комісія суддів України може прийняти рішення про направлення рекомендації до Вищої ради юстиції для вирішення питання щодо внесення подання про звільнення судді з посади за наявності для цього підстав.

33. Закон України «Про Вищу раду юстиції» в редакції від 26.10.2014 року, чинній на момент направлення Вищою кваліфікаційною комісією Вищій раді юстиції рекомендації щодо внесення подання про звільнення позивача з посади судді.

33.1 Стаття 32. Питання про звільнення судді з підстав, передбачених пунктами 4-6 частини п'ятої статті 126 Конституції України (порушення суддею вимог щодо несумісності, порушення суддею присяги, набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього), Вища рада юстиції розглядає після надання Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, іншого суб'єкта у випадках, визначених законом, відповідного висновку або за власною ініціативою.

Порушенням суддею присяги є:

вчинення ним дій, що порочать звання судді і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності судових органів;

недотримання суддею вимог та обмежень, встановлених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції";

умисне затягування суддею строків розгляду справи понад терміни, встановлені законом;

порушення морально-етичних принципів поведінки судді.

Порушенням присяги судді, що обіймає адміністративну посаду в суді, є також невиконання ним посадових обов'язків, встановлених для відповідної адміністративної посади, пов'язаних з процесуальними діями.

Суддя, справа якого розглядається, та/або його представник мають право надавати пояснення, ставити запитання учасникам засідання, висловлювати заперечення, заявляти клопотання і відводи.

Запрошення судді, справа якого розглядається, є обов'язковим. У разі неможливості взяти участь у засіданні Вищої ради юстиції з поважних причин суддя, справа якого розглядається, може надати по суті порушених питань письмові пояснення, які долучаються до матеріалів справи. Письмові пояснення судді виголошуються на засіданні Вищої ради юстиції в обов'язковому порядку. Повторне нез'явлення такого судді є підставою для розгляду справи за його відсутності.

Рішення щодо внесення Вищою радою юстиції подання про звільнення судді відповідно до пунктів 4, 5 та 6 частини п'ятої статті 126 Конституції України приймається більшістю голосів членів від конституційного складу Вищої ради юстиції.

Якщо в процесі розгляду питання про звільнення судді за особливих обставин Вища рада юстиції дійде висновку про відсутність підстав для звільнення судді, проте вчинені суддею дії можуть мати наслідком дисциплінарну відповідальність, Вища рада юстиції може прийняти рішення про притягнення суддів Верховного Суду України та вищих спеціалізованих судів до дисциплінарної відповідальності, а щодо інших суддів - про направлення матеріалів до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

34. Закон України «Про Вищу раду юстиції» в редакції від 27.02.2015 року, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення.

34.1 Стаття 32. Питання про звільнення судді з підстав, передбачених пунктами 4-6 частини п'ятої статті 126 Конституції України (порушення суддею вимог щодо несумісності, порушення суддею присяги, набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього), Вища рада юстиції розглядає після надання Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, іншого суб'єкта у випадках, визначених законом, відповідного висновку або за власною ініціативою.

Провадження щодо звільнення судді за порушення присяги проводиться за правилами і у строки, передбачені для здійснення дисциплінарного провадження.

Суддя, справа якого розглядається, та/або його представник мають право знайомитися з матеріалами перевірки надавати докази та пояснення, ставити запитання учасникам засідання, висловлювати заперечення, заявляти клопотання і відводи.

Запрошення судді, справа якого розглядається, є обов'язковим. У разі неможливості взяти участь у засіданні Вищої ради юстиції з поважних причин суддя, справа якого розглядається, може надати по суті порушених питань письмові пояснення, які долучаються до матеріалів справи. Письмові пояснення судді виголошуються на засіданні Вищої ради юстиції в обов'язковому порядку. Повторне неприбуття такого судді без поважних причин є підставою для розгляду справи за його відсутності.

Рішення щодо внесення Вищою радою юстиції подання про звільнення судді відповідно до пунктів 4, 5 та 6 частини п'ятої статті 126 Конституції України приймається шляхом таємного голосування більшістю голосів членів від конституційного складу Вищої ради юстиції.

Якщо в процесі розгляду питання про звільнення судді за особливих обставин Вища рада юстиції дійде висновку про відсутність підстав для звільнення судді, проте вчинені суддею дії можуть мати наслідком дисциплінарну відповідальність, Вища рада юстиції може прийняти рішення про притягнення суддів Верховного Суду України та вищих спеціалізованих судів до дисциплінарної відповідальності, а щодо інших суддів - про направлення матеріалів до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

35. Висновок №18 (2015) Консультативної ради європейських суддів «Позиція судової влади та її відносини з іншими гілками державної влади в умовах сучасної демократії».

35.1 Пункт 33. Судді повинні поводитися доброчесно як під час виконання своїх функцій, так і в особистому житті, відповідати за свою поведінку, якщо це входить до загальноприйнятих норм.

36. Рекомендації СМ/Rес (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, ухвалена 17.11.2010 року

36.1 Розділ VIII «Етика суддів». Судді у своїй діяльності повинні керуватися етичними принципами професійної поведінки. Ці принципи можуть містити не лише обов'язки, щодо яких може бути ініційоване дисциплінарне провадження, а й пропонувати правила для суддів щодо їхньої поведінки. Ці принципи мають бути закладені в кодексах етики суддів, які підвищують довіру громадськості до суддів та судової влади. Судді повинні відігравати провідну роль у розробленні таких кодексів. Судді повинні мати можливість отримати пораду щодо дотримання етики суддів в органі судової влади.

37. Рішення Конституційного суду України від 11.03.2011року № 2-рп/2011 у справі за конституційним поданням 53 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про Вищу раду юстиції".

37.1 Додержання присяги є обов'язком судді, як це передбачено частиною 4 статті 55 Закону «Про судоустрій і статус суддів» та кореспондується з пунктом 5 частини 5 статті 126 Конституції України. Присяга судді має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового, конституційного зобов'язання судді. Дотримання суддею своїх обов'язків є необхідною умовою довіри до суду та правосуддя з боку суспільства, а порушення суддею присяги є однією з підстав для його звільнення з посади відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 126 Основного Закону України.

38. Бангалорські принципи поведінки суддів від 19.05.2006, схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23.

38.1 Преамбула. Нижченаведені принципи мають на меті встановлення стандартів етичної поведінки суддів. Вони адресовані суддям для використання як інструкції, а також судовим органам для використання як базових принципів регламентації поведінки суддів. Крім того, вони покликані сприяти кращому розумінню та підтримці здійснення правосуддя з боку представників виконавчої та законодавчої влади, адвокатів та суспільства в цілому. Ці принципи передбачають, що судді у своїй поведінці підзвітні відповідним органам, що створені для підтримки суддівських стандартів, які діють об'єктивно та незалежно і мають на меті збільшення, а не зменшення значущості існуючих правових норм та правил поведінки, якими зв'язані судді.

38.2 Принцип другий - об'єктивність судді. Об'єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов'язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Пункт 2.1. При виконанні своїх обов'язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів.

Пункт 2.2. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об'єктивності суддів та судових органів.

38.3 Пункт 4.1. Суддя дотримується етичних норм, не допускаючи прояву некоректної поведінки при здійсненні будь-якої діяльності, що пов'язана з його посадою.

Пункт 4.2. Постійна увага з боку суспільства покладає на суддю обов'язок прийняти ряд обмежень, і, незважаючи на те, що пересічному громадянину ці обов'язки могли б здатися обтяжливими, суддя приймає їх добровільно та охоче. Поведінка судді має відповідати високому статусу його посади.

Пункт 4.9. Суддя не має права використовувати чи дозволяти використовувати авторитет власної посади для досягнення особистих інтересів судді, членів його сім'ї чи інших осіб. Суддя не повинен діяти чи дозволяти іншим діяти у такий спосіб, щоб можна було зробити висновок, що будь-хто неналежно впливає на здійснення суддею його повноважень.

38.4. Пункт 6.6. Суддя підтримує порядок та дотримується етикету в процесі всіх судових розглядів та поводить себе терпляче, гідно та ввічливо по відношенню до сторін судового засідання, присяжних, свідків, адвокатів та інших осіб, з якими суддя спілкується в своїй офіційній якості. Суддя має вимагати такої самої поведінки від законних представників сторін, співробітників суду та інших осіб, що знаходяться під впливом судді, підпорядковані йому чи є під його наглядом.

39. Кодекс етики професійного судді, затверджений ХІ черговим з'їздом суддів України 22 лютого 2013 року.

39.1 Стаття 1. Суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципуверховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки зметою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість тасправедливість суду.

39.2 Стаття 3. Суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

39.3 Стаття 4. Порушення правил етичної поведінки, встановлених цим Кодексом, не можуть самі по собі застосовуватися як підстави для притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності та визначати ступінь їх вини.

39.4. Стаття 8. Суддя повинен здійснювати судочинство в межах та порядку, визначених процесуальним законом, і виявляти при цьому тактовність, ввічливість, витримку й повагу до учасників судового процесу та інших осіб.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

40. Аналізуючи норми, викладені в Законі України «Про судоустрій та статус суддів», а також положення Конституції України в частині, яка стосується здійснення правосуддя в Україні, колегія суддів приходить до висновку , що особа, вперше призначена на посаду судді, набуває повноважень судді після складення присяги судді, відповідно до змісту якої, поряд з іншими обов'язками професійного характеру, суддя присягає дотримуватись морально-етичних принципів поведінки, а також не вчиняти дій, що порочать звання судді та принижують авторитет судової влади. При цьому поняття «поведінка» включає в себе поведінку судді як під час здійснення правосуддя, так і його позасудову поведінку.

Базуючись на положеннях, які містяться у преамбулі та в основній частині Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23 (далі - Бангалорські принципи), аналізуючи зміст положень Кодексу суддівської етики, колегія суддів зазначає, що поняття суддівської етики слід розглядати як певну систему принципів, які регламентують поведінку судді під час судового засідання, на території суду і поза її межами та відповідають особливостям професійної діяльності судді.

Високі стандарти поведінки, на думку суду, полягають у тому, що суддя як на роботі, так і поза її межами, в повсякденному житті, має демонструвати бездоганну поведінку, яка спрямована на укріплення у свідомості суспільства поваги та довіри до судової влади, зокрема, утримуватись від дій, що можуть бути розцінені як використання посадового становища в особистих цілях чи можуть викликати сумнів у його неупередженості, незалежності і справедливості винесених рішень.

41. В контексті аналізу поняття «етика професійного судді» колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на Висновок № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів (далі -КРЄС) для Комітету Міністрів Ради Європи «Етика та відповідальність суддів», в якому наголошується на тому, що питання довіри до судової системи стає ще більш важливим з огляду на зростання глобалізації спорів і широке поширення судових рішень. У державі, яка керується принципом верховенства права, громадськість має право сподіватись на утвердження загальних принципів, що є сумісними з поняттям справедливого суду та гарантують фундаментальні права. Порушення, так само, як і дотримання правил суддівської етики можуть впливати на рівень довіри як у бік збільшення (підвищення) так і у бік зменшення (зниження).

У підпункті i ) пункту 50 цього Висновку зазначено, що «судді повинні поводитися гідно при виконанні посадових обов'язків та в особистому житті».

Із вищезазначеного слідує, що за загальним правилом суддівської етики, суддя повинен бути прикладом законослухняності, що включає в себе шанобливе ставлення до існуючих законів, їх неухильне дотримання, виконання своїх громадських та суспільних обов'язків.

42. Разом з тим, як вірно встановлено Вищою радою юстиції в оскаржуваному рішенні, ОСОБА_3 вчинив дії, що протирічать нормам суддівської етики та підривають авторитет і довіру до правосуддя, а саме - керування транспортними засобом у стані алкогольного сп'яніння, а також адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122-2 цього Кодексу (невиконання водієм вимоги про зупинку).

Дані обставини встановлені у постанові Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2015 року, що набрала законної сили, у справі №759/3670/15-п, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.122-2 КУпАП України та накладено на нього штраф у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

43. Крім того, у ході судового розгляду знайшли своє підтвердження обставини щодо неналежного виконання позивачем своїх професійних обов'язків судді, а саме - порушення обов'язку забезпечення справедливого та неупередженого розгляду справи, зокрема, у судовому засіданні, 15 вересня 2014 року по цивільній справі № 370/1070/14-д за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 ОСОБА_18, ОСОБА_19, Макарівського РУ ГУ MBС України в Київській області, Чорногородської сільської ради Макарівського району Київської області про застосуваня наслідків нікчемного правочину, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення права приватної власності на земельну ділянку.

Постанови, прийняті за результатами розгляду питання про притягнення позивача та його представника до адміністративної відповідальності, були скасовані судом апеляційної інстанції як такі, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає вірними висновки Вищої ради юстиції про порушення суддею ОСОБА_3 правил суддівської етики, що підриває авторитет правосуддя.

44. У позовній заяві представник позивача посилається на норми статті 4 Кодексу етики професійного судді, якою встановлено, що порушення правил етичної поведінки, встановлених цим Кодексом, не можуть самі по собі застосовуватися як підстави для притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності та визначати ступінь їх вини.

Колегія суддів зазначає, що положення статті 4 цього Кодексу дійсно закріплюють правило, відповідно до якого встановлення в діях судді ознак порушення правил суддівської етики, передбачених цим Кодексом, не є достатнім для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

В даному випадку необхідно встановити, що у діях (бездіяльності) судді було порушення вимог спеціального законодавства, яке регулює питання здійснення правосуддя в України.

Разом з тим, оскаржуване рішення Вищої ради юстиції грунтується на встановлених конкретних підставах для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, визначених статтями 92, 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI, пункту 5 частини 5 статті 126 Конституції України.

Аналіз спеціального законодавства України, яке регламентує питання судоустрою і статусу суддів, свідчить про те, що питання суддівської етики знайшло своє врегулювання безпосередньо у тексті Закону «Про судоустрій і статус суддів», зокрема, у положеннях статті 56, яка встановлює обов'язок судді дотримуватися присяги, текст якої містить чітку вимогу щодо дотримання суддею етичних принципів поведінки, що включає заборону вчинення дій, які порочать звання судді та підривають авторитет правосуддя.

За частиною другою статті 32 Закону України «Про Вищу раду юстиції» (в редакції, що діяла на момент вчинення позивачем дій, які стали предметом розгляду Комісії) порушенням суддею присяги визнавалося, зокрема, «порушення морально-етичних принципів поведінки судді».

Враховуючи наведені вище норми закону, колегія суддів зазначає, що встановлення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України та Вищою радою юстиції у діях позивача ознак, які вказують на порушення ним присяги судді, являлось законною підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності та застосування наслідків, встановлених частиною 5 статті 126 Конституції України.

Відповідно, посилання позивача на неврахування Вищою радою юстиції положень статті 4 Кодексу етики професійного судді при прийнятті оскаржуваного рішення, спростовується наведеним вище висновком суду.

45. Посилання позивача на порушення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України конституційних норм щодо презумпції невинуватості, а також норм Кримінального процесуального кодексу України, що виразилося у дослідженні Комісією пояснень потерпілих та свідків у кримінальному провадженні стосовно судді ОСОБА_3 суд вважає необгрунтованими, оскільки Вища кваліфікаційна комісія суддів України не являється органом, який встановлює наявність чи відсутність у діях позивача складу кримінального правопорушення. Даним повноваженням наділений лише суд, який розглядає справу про кримінальне правопорушення.

Натомість, завданням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України є встановлення у діях позивача складу дисциплінарного правопорушення, яке може мати наслідком притягнення його до дисциплінарного правопорушення. Відповідно, при виконанні своїх функцій Вища кваліфікаційна комісія суддів керується нормами спеціального законодавства та не може посилатися на норми та принципи, закріплені, зокрема, у Кримінальному процесуальному кодексі України.

46. З огляду на вищезазначене, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

47. За правилами статті 139 КАС понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання цього позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради юстиції 6 квітня 2015 року № 759/о/15-16 про внесення подання Президентові України про звільнення ОСОБА_3 із посади судді Макарівського районного суду Київської області - відмовити.

2. Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

3. Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т. Г. Стрелець

Судді О. В. Білоус

В.М. Бевзенко

В.М. Шарапа

М.І. Смокович