Справа № 802/1000/18-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

м. Вінниця

30 березня 2018 р. Справа № 802/1000/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук Ірини Миколаївни, розглянувши заяву Державного підприємства "Національна енергетична компанія Укренерго" в особі Відокремленого підрозділу "Південно-Західна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія Укренерго" про забезпечення адміністративного позову, за участі Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (як особи, яка може отримати статус учасника справи)

ВСТАНОВИВ:

29.03.2018 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла заява Державного підприємства "Національна енергетична компанія Укренерго" в особі Відокремленого підрозділу "Південно-Західна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія Укренерго" про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії індивідуального акту, а саме: вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.03.2018 року №Ю-4806-17, складеної Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення адміністративного позову заявник зазначив, що Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області направлено на їх адресу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.03.2018 року №Ю-4806-17. Однак, вказану вимогу заявник вважає протиправною, оскільки зазначена у даній вимозі сума була повністю і своєчасно сплачена до Державного бюджету, а тому останній має намір звернутись до суду з позовом про визнання протиправним та скасування даної податкової вимоги. Заявник також зазначив, що вказана податкова вимога, згідно положень абз. 2 ч. 4 си. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" є виконавчим документом, і відповідно до абз. 9 ч. 4 цієї статті може бути пред'явлена до виконання, що призведе до повторного стягнення уже сплаченої суми єдиного внеску.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Так, розглянувши подане клопотання про забезпечення позову, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.

За приписами п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06.03.2008 року, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Так, положення ст. 150 КАС України передбачають, що передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є клопотання сторони в тому рахунку із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Тобто, у випадку звернення позивача з клопотанням про забезпечення позову він повинен обґрунтувати причини звернення з таким клопотанням. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

В даному ж випадку, мотивуючи вимоги заявленого клопотання заявник вказує на те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12.03.2018 року №Ю-4806-17, яка є виконавчим документом, може бути передана до виконання, що може призвести до повторного стягнення уже сплаченої суми єдиного внеску.

Разом із тим, суд критично оцінює вказані твердження заявника, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом (абзац 2 частини 4 цієї статті).

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею (абзац 3 частини 4 цієї статті).

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку (абзац 4 частини 4 цієї статті).

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску (абзац 5 частини 4 цієї статті).

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки (абзац 9 частини 4 цієї статті).

У випадках, зазначених в абзаці дев'ятому цієї частини, орган доходів і зборів також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються (абзац 10 частини 4 цієї статті).

Разом із тим, до матеріалів клопотання про забезпечення позову, заявником не додано жодних доказів, які б свідчили про вжиття Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області заходів спрямованих на пред'явлення даної вимоги до виконання, шляхом надсилання до відповідного підрозділу державної виконавчої служби або звернення до суду з позовом про її стягнення.

Таким чином, посилання заявника про можливу передачу даної вимоги на виконання, що призведе до повторного стягнення уже сплачених сум єдиного внеску, є лише власним припущенням заявника та не підтвердженні жодними доказами.

Крім того, зміст клопотання про забезпечення адміністративного позову не дозволяє дійти переконливого висновку про існування обставин, які згідно положень ст. 150 КАС України є підставою для забезпечення позову, оскільки заявником не наведено жодних належних та достатніх доводів в підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких він має намір звернутись до суду.

Окремо слід звернути увагу на те, що сам лише факт існування у заявника наміру звернутись до суду із позовом, не свідчить про очевидну протиправність оскаржуваного рішення та не може бути підставою для забезпечення адміністративного позову.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заявлене позивачем клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150, 154, 248 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Державного підприємства "Національна енергетична компанія Укренерго" в особі Відокремленого підрозділу "Південно-Західна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія Укренерго" про забезпечення адміністративного позову, - відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п’ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна