Справа № 808/4188/17
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

29 березня 2018 року Справа № 808/4188/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (71660, Запорізька область, Василівський район, с. Орлянське, вул. Шкільна 168)

до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області (71660, Запорізька область, Василівський район, м. Василівка, вул. Чекістів, 6)

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2017 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

-визнати протиправними дії відповідача щодо недоплати позивачу щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2017 рік, відповідно до положень статті 12 Закону України Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту;

-зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу недоплаченої суми щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2017 рік в сумі 7396,00 грн.

В обґрунтування позовних вимоги зазначив, що він має статус ветерана війни - учасника бойових дій та перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області. У 2017 році йому була проведена виплата щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій до 5 травня 2017 року у розмірі 3100 грн. 00 коп. в порушення діючого законодавства та без врахування вимог зазначених в рішенні Конституційного Суду України від 22 травня 2008.

Позивачем 15.01.2018 подано до суду заяву, в якій зазначено про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги просив задовольнити повністю.

Представник відповідача 19.02.2018 надав клопотання про розгляд справи без його участі. Позовну заяву просив залишити без задоволення. Крім того, 08.02.2018 надав відзив на позов, відповідно до якого зазначив, що сума виплат визначається постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 № 223 в межах бюджетних призначень, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України». Таким чином, разова грошова допомога до 5 травня за 2017 в сумі 3100 грн.00 коп. виплачена в повному обсязі.

Ухвалою суду від 02.01.2018 вказана позовна заява була залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Позивачем через канцелярію суду надані документи на виконання ухвали суду, якими були усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 22.01.2018 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №808/4188/17 та призначено підготовче засідання на 14.02.2018.

Ухвалою суду від 14.02.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання на 19.03.2018 з викликом учасників справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач обґрунтовуючи позовну заяву посилається на те, що відповідач здійснив виплату щорічної одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», згідно якої передбачається, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Також, вказує, що згідно з ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22.10.1993, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №107-VI від 28.12.2007 частину 5 ст.12 викладено у новій редакції, згідно якої розмір грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 таку редакцію ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визнано неконституційною. Тому позивач вважає, що відповідач неправомірно застосував постанову Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» при виплаті йому щорічної одноразової грошової допомоги

Крім того, позивач не погоджується з недоплаченою сумою грошової допомоги та зазначає, що йому як учаснику бойових дій-інваліду 2 групи виплачена щорічна разова допомога до 5 травня відповідно до постанови КМУ від 5 квітня 2017 року №223 в сумі 3100 грн.00 коп., як учаснику бойових дій.

Однак, Закон України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону України від 25 грудня 1998 року встановлено, що виплата разової грошової допомоги учасникам бойових дій повинна здійснюватись у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2017 року встановлено в розмірі 1247 грн., з 1 травня 2017 року становить 1312 грн.

Таким чином,як зазначає позивач, виплата разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня дорівнювати 10 496 грн. (1312 грн. *8). З урахуванням раніше сплачених сум, недоплачена щорічна разова допомога до 5 травня за 2017 рік позивачу становить: 10 496грн. - 3100 грн. = 7396 грн.

У 2017 року позивач отримав щорічну допомогу до 5 травня в розмірі 3100 грн.

19.12.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату недоплаченої допомоги до 5 травня.

20.12.2017 відповідачем надано відповідь про відмову у проведені такого перерахунку посилаючись на те, що у 2017 році у відповідача не було правових підстав для нарахування щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни до 5 травня у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до п. 26 розділу VI Бюджетного кодексу України, встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Відповідно до пп.1 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №223 від 05.04.2017 у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення).

Районні органи соціального захисту населення перераховують кошти через відділення звязку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання) у таких розмірах:

інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент увязнення не виповнилося 14 років) вязням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин:

- I групи - 3500 гривень;

- II групи - 3100 гривень;

- III групи - 2700 гривень;

учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент увязнення не виповнилося 18 років) вязням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1200 гривень;

Необхідно зазначити, що згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 (у справі за конституційним поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

У рішенні Конституційного суду України від 25 січня 2012 року №3-рп (у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої , пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України) вказано, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, щорічна разова грошова допомога до 05 травня у 2017 році позивачу, як учаснику бойових дій-інваліду 2 групи, здійснена в повному обсязі відповідно до вимог діючого законодавства.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст.295-297 КАС України.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 29.03.2018.

Суддя О.В.Конишева