Справа № 826/17892/17
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 березня 2018 року № 826/17892/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши в спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до проГенеральної прокуратури України стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Генеральної прокуратури України (далі по тексту - відповідач) про:

- стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2017р. у справі №826/4314/17 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України, в якій було допущено негайне виконання, тобто з моменту його проголошення, в розмірі 158 500,56грн.

Ухвалою суду від 09 січня 2018 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без виклику сторін.

Ухвалою суду від 14 лютого 2018 року витребувано від Генеральної прокуратури України: інформацію про кількість робочих днів за два останні місяці (повні) перед звільненням ОСОБА_1; Довідку про заробітну плату ОСОБА_1 за два останні місяці (повні) перед його звільненням (розрахунок заробітної плати за кожен місяць окремо); Розрахунок середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 за останні місяці (повні) перед звільненням, у порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати".

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.06.2017р. Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв постанову по справі № 826/4314/17, якою задовольнив вимоги позивача, визнавши протиправним та скасувавши наказ Генерального прокурора України від 10.02.2017 року № 02-дц «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади та з органів прокуратури, та поновлено його в органах Генеральної прокуратури України на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України з дня звільнення. Також суд постановив стягнути з Генеральної прокуратури України на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 91078,68грн.

22 червня 2017 року постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2017 року позивачем була спрямована до Генеральної прокуратури України для її виконання в частині поновлення на посаді та виплати середнього заробітку за один місяць.

У відповідь від Генеральної прокуратури України позивачем отримано лист за вихідним №11-22208-17 від 07 червня 2017 року, в якому було зазначено, що постанова суду Генеральною прокуратурою України оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду та питання щодо виконання судового рішення про поновлення на посаді буде вирішуватись за результатами апеляційного розгляду даної справи.

10 жовтня 2017 року колегією Київського апеляційного адміністративного суду апеляційна скарга Генеральної прокуратури була залишена без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2017 року без змін.

17 жовтня 2017 року позивачем на адресу Генеральної прокуратури України повторно направлено лист з вимогою прийняти до виконання постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2017 року по справі № 826/4314/2017, що набула законної сили 10 жовтня 2017 року, та поновити в органах Генеральної прокуратури України.

У відповідь від Генеральної прокуратури України позивачем отримано листа за вихідним №11-22116-17 від 02 листопада 2017 року, в якому зазначено, що постанова суду Генеральною прокуратурою України оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду та питання щодо виконання судового рішення про поновлення на посаді буде вирішуватись за результатами касаційного розгляду даної справи.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 20 листопада 2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №826/4314/17 від 06.07.2017 року, щодо поновлення ОСОБА_1 в органах Генеральної прокуратури України на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України з дня звільнення.

Лише після відкриття виконавчого провадження та отримання відповідної постанови Генеральний прокурор України 15 грудня 2017 року видав наказ № 1155-ц про поновлення ОСОБА_1 на роботі з дня звільнення.

При таких обставинах, на думку позивача, Генеральна прокуратура України ухилилась від виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2017 року по справі № 826/4314/17, в якій було допущено негайне виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі, тобто з моменту його ухвалення, шляхом видання відповідного наказу, а тому на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України з Генеральної прокуратури України підлягає до стягненню виплати у розмірі 158 500,56грн. за час затримки виконання судового рішення від 07.06.2017р.

Представником Генеральної прокуратури України 01 лютого 2018 року через канцелярію суду подано письмовий відзив на позовну заяву ОСОБА_1, згідно якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права, що стало підставою для оскарження Генеральною прокуратурою України судових рішень в касаційному порядку.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 20.11.2017 за касаційною скаргою Генеральної прокуратури України відкрито касаційне провадження.

До Генеральної прокуратури України надходили заяви ОСОБА_1 від 21.06.2017 та від 17.10.2017 щодо виконання рішень судів, поновлення на посаді та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Статтею 258 КАС України в редакції, яка діяла на час ухвалення судових рішень, визначено, що за кожним судовим рішенням, які набрали законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено видається виконавчий лист.

Згідно з чинною редакцією ч. 1 ст. 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За результатами розгляду зазначених заяв в установлений законом строк ОСОБА_1 надано мотивовані відповіді (листи від 07.07.2017 № 11-22208-17 та від 02.11.2017 № 11-22116-17) в яких повідомлено про оскарження в установленому законом порядку судових рішень, а також про можливість їх виконання Генеральною прокуратурою України з дотриманням процедури, визначеної законодавством.

Проте судове рішення ОСОБА_1 не зверталося до примусового виконання через органи державної виконавчої служби, хоча Окружним адміністративним судом міста Києва виконавчий лист видано ще 06.07.2017р.

Лише 05.12.2017 до Генеральної прокуратури України надійшла постанова державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 20.11.2017 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2017 про поновлення ОСОБА_1 в органах Генеральної прокуратури України та на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки.

Крім того, згідно із судовими рішеннями ОСОБА_1 підлягав поновленню на посаді, яку обіймав інший працівник - ОСОБА_2

Водночас, Закон України «Про прокуратуру» взагалі не передбачає правового механізму звільнення прокурора з посади у зв'язку із поновленням на роботі прокурора, який раніше виконував цю роботу, що також унеможливлювало добровільне виконання судових рішень.

Після вирішення питання про переведення на іншу посаду ОСОБА_2, на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2017 та згідно з постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Генеральним прокурором України видано наказ від 15.12.2017 № 1155-ц про поновлення позивача на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України з 10.02.2017.

Відтак, на думку відповідача, Генеральною прокуратурою України не допущено умисного невиконання судового рішення, що відповідно до ст. 236 КЗпП України є необхідною умовою для задоволення заявлених позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2017р. у справі №826/4314/17 за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури міста Києва про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення коштів, позов задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 10.02.2017 року №02-дц «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким ОСОБА_1 звільнено із займаної посади та з органів прокуратури з позбавленням класного чину «радник юстиції», присвоєного наказом Генерального прокурора України від 13.02.2014 року №28к; поновлено ОСОБА_1 в органах Генеральної прокуратури України на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України з дня звільнення; стягнуто з Генеральної прокуратури України на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 91078,68 грн. та постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України та стягнення суми середнього заробітку за один місяць у розмірі 24839,64 грн. допущено до негайного виконання.

Однак, лише 15 грудня 2017 року наказом Генерального прокурора України №1155-ц скасовано наказ від 10 лютого 2017 року №02дц «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.» та поновлено його на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України з 10 лютого 2017 року.

Відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

У зв'язку з тим, що Генеральною прокуратурою України не виплачено ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання судового рішення від 07.06.2017р., позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України (станом на момент прийняття судового рішення від 07.06.2017р.) негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, судове рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягає негайному виконанню.

Таким чином, доводи Генеральної прокуратури України про несвоєчасне виконання судового рішення від 07.06.2017р. на підставі того, що воно оскаржувалось відповідачем в апеляційному та касаційному порядку не можуть бути прийнятті судом при ухваленні судового рішення про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Так, згідно зі статтею 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, період затримки відповідачем виконання судового рішення про поновлення позивача на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України є період з 08 червня 2017 року по 14 грудня 2017 року, тобто 133 робочих днів.

Таким чином, середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення позивача на посаді складає 157 317,72грн. (1182,84грн. (середньоденна заробітна плата згідно довідки Генеральної прокуратури України від 02.03.2018р. №18-178зп) х 133 робочих днів (кількість робочих днів за час затримки виконання судового рішення)).

Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на посаді у розмірі 158 500,56грн. підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем не вірно було здійснено розрахунок середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на посаді.

У той же час, представником відповідача не було надано суду доказів, що з вини позивача відбулось затягування розгляду адміністративної справи більше одного року.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач у справі не надав суду жодних доказів, які б спростували доводи викладені позивачем у позовній заяві.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) задовольнити частково.

Стягнути з Генеральної прокуратури України (м. Київ, 01011, вул. Різницька, 13/15) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму середнього заробітку за час затримки виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2017р. у справі №826/4314/17 про поновлення на посаді у розмірі 157 317,72грн. (сто п'ятдесят сім тисяч триста сімнадцять гривень, 72 копійки).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін