Справа № 820/6073/17
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/6073/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Макаренко Я.М.

суддів: Бартош Н.С. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєва І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2018, суддя І інстанції Заічко О.В., м. Харків, повний текст складено 24.01.2018 по справі № 820/6073/17

за позовом ОСОБА_1

до Харківського міського центру зайнятості

про визнання незаконною бездіяльності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського міського центру зайнятості (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

- визнати незаконною бездіяльність відповідача під час здійснення прийому 12.10.2017 року, яка полягає у незабезпеченні відповідності рівня професійної кваліфікації позивача потребам ринку праці.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості про визнання незаконною бездіяльності.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що відповідач під час здійснення прийому не застосував до нього приписи п.1 ч.1 ст.24 Закону України "Про зайнятість населення", чим не забезпечив відповідність рівня професійної кваліфікації позивача потребам ринку праці, також зазначив, що оскаржуване судове рішення не містить дати коли саме відповідач надав позивачу послугу у поглибленому профдіагностичному обстеженні з метою професійного добору і професійного відбору, також зазначив, що в судовому рішенні відсутні обгрунтування тому, що під час здійснення прийому позивачу зазначена послуга не була потрібною.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, маючи диплом спеціаліста ХНУ ім. В.Н. Каразіна зі спеціальності "Соціологія" та здобувши кваліфікацію соціолога, викладача соціологічних дисциплін, а також диплом бакалавра ХНУВС за напрямом підготовки "Право", неодноразово перебував на обліку в службі зайнятості як безробітний, в період чого отримував соціальні послуги, а саме: консультаційні послуги з питань працевлаштування та реєстрації в службі зайнятості.

В черговий раз позивач звернувся до відповідача за сприянням у працевлаштуванні 27.09.2016 р. та був зареєстрований у відповідача як такий, що шукає роботу та набув статусу безробітного.

При цьому, як встановлено судом та що підтверджується матеріалами справи, по роду хвороби ОСОБА_1, останньому не рекомендується праця, пов'язана з підійманням вантажу більш ніж 5 кг, тривалим прибуванням на ногах, переохолодженням, психоемоційним навантаженням.

Судом встановлено, що черговий прийом позивача до спеціаліста з працевлаштування Харківського міського центру зайнятості було призначено на 12.10.2017 р.

З матеріалів справи вбачається, що під час прийому 12.10.2017 - ОСОБА_1 пройшов профдіагностичне тестування АРМ "Профконсультант" - "Методика дослідження соціально - психологічних професійно значимих факторів".

У зв'язку з тим, АРМ "Профконсультант" передбачає декілька методик, спеціалістом з профорієнтації було запропоновано продовжити проходження профдіагностичного тестування.

Проте, ОСОБА_1 відмовився від запропонованих дат відвідування фахівця з профорієнтації та погодився відвідати фахівця самостійно.

Разом з тим, цього ж дня, ОСОБА_1 було здійснено пошук роботи. На прийомі спеціалістом зателефоновано роботодавцю ТОВ "Афет", де було з'ясовано, що на підприємстві можливе навчання за професією швачка, у зв'язку з чим, позивачу видано направлення до ТОВ "Афет".

Підставою виникнення спірних правовідносин став факт того, що на думку позивача, недостатня якість та ретельність його обслуговування відповідачем призводить до неврахування рівня його освіти, досвіду роботи та наявність обмежень по медичним показанням при пошуку роботи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах все необхідне коло дій, які повинні були і могли бути вчинені в силу покладених на відповідача обов'язків і згідно з чинним законодавством України під час прийому 12.10.2017 року було ним здійснено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом позову є вимога позивача про визнання незаконною бездіяльність відповідача під час здійснення прийому 12.10.2017 року, яка полягає у незабезпеченні відповідності рівня професійної кваліфікації позивача потребам ринку праці.

Згідно ст. 43 Конституції України, Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначає Закон України "Про зайнятість населення".

Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи; вакансія - вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа; працевлаштування - комплекс правових, економічних та організаційних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації права особи на працю.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про зайнятість населення" Держава гарантує у сфері зайнятості:

1) вільне обрання місця застосування праці та виду діяльності, вільний вибір або зміну професії;

2) одержання заробітної плати (винагороди) відповідно до законодавства;

3) професійну орієнтацію з метою самовизначення та реалізації здатності особи до праці;

4) професійне навчання відповідно до здібностей та з урахуванням потреб ринку праці;

5) підтвердження результатів неформального професійного навчання осіб за робітничими професіями;

6) безоплатне сприяння у працевлаштуванні, обранні підходящої роботи та одержанні інформації про ситуацію на ринку праці та перспективи його розвитку;

7) соціальний захист у разі настання безробіття;

8) захист від дискримінації у сфері зайнятості, необґрунтованої відмови у найманні на роботу і незаконного звільнення;

9) додаткове сприяння у працевлаштуванні окремих категорій громадян.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України "Про зайнятість населення" реалізація права на вибір місця, виду діяльності та роду занять здійснюється шляхом самостійного забезпечення особою своєї зайнятості чи звернення з метою працевлаштування до роботодавця або за сприяння центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, чи суб'єкта господарювання, який надає послуги з посередництва у працевлаштуванні.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України "Про зайнятість населення" основними завданнями центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальних органів є:

1) реалізація державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції;

2) внесення пропозицій Міністру - керівнику центрального органу виконавчої влади у сфері соціальної політики щодо формування державної політики у сфері зайнятості населення;

3) сприяння громадянам у підборі підходящої роботи;

4) надання роботодавцям послуг з добору працівників;

5) участь в організації проведення громадських та інших робіт тимчасового характеру;

6) сприяння громадянам в організації підприємницької діяльності, зокрема шляхом надання індивідуальних та групових консультацій;

7) участь у реалізації заходів, спрямованих на запобігання масовому вивільненню працівників, профілактика настання страхового випадку, сприяння мобільності робочої сили та зайнятості населення в регіонах з найвищими показниками безробіття, монофункціональних містах та населених пунктах, залежних від містоутворюючих підприємств;

8) організація підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації безробітних з урахуванням поточної та перспективної потреб ринку праці;

9) проведення професійної орієнтації населення;

10) додаткове сприяння у працевлаштуванні окремих категорій громадян, які неконкурентоспроможні на ринку праці;

11) здійснення контролю за використанням роботодавцями та безробітними коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до ст. 46 Закону України "Про зайнятись населення" підходящою для безробітного вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради. Заробітна плата повинна бути не нижче розміру заробітної плати такої особи за останнім місцем роботи з урахуванням середнього рівня заробітної плати, що склався у регіоні за минулий місяць, де особа зареєстрована як безробітний. Під час пропонування підходящої роботи враховується тривалість роботи за професією (спеціальністю), кваліфікація досвід, тривалість безробіття, а також потреба ринку праці.

З аналізу наведених приписів Закону України "Про зайнятись населення" слідує, що особа, яка набула статусу безробітного, може реалізувати своє право на працевлаштування шляхом підбору територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, підходящої роботи.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про зайнятість населення» заходи щодо сприяння зайнятості населення спрямовуються, зокрема, на забезпечення відповідності рівня професійної кваліфікації працездатних осіб потребам ринку праці.

До заходів щодо сприяння зайнятості населення належать, зокрема, професійна орієнтація та професійне навчання.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про зайнятість населення» кожен має право на професійну орієнтацію, яке забезпечується шляхом надання комплексу профорієнтаційних послуг з вибору або зміни професії, виду діяльності та інших профорієнтаційних послуг. Особи мають право на безоплатні послуги з професійної орієнтації з метою обрання або зміни виду діяльності, місця роботи, режиму праці.

Згідно з ч.1,2 ст. 32 Закону України «Про зайнятість населення» професійна орієнтація населення - комплекс взаємопов'язаних економічних, соціальних, медичних, психологічних і педагогічних заходів, спрямованих на активізацію процесу професійного самовизначення та реалізацію здатності до праці особи, виявлення її здібностей, інтересів, можливостей та інших чинників, що впливають на вибір або зміну професії та виду трудової діяльності. Професійна орієнтація населення здійснюється навчальними закладами, закладами охорони здоров'я, реабілітаційними установами, медико-соціальними експертними комісіями, територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, центрами професійної орієнтації населення, молодіжними центрами праці, військкоматами, установами виконання покарань, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, що надають послуги з професійної орієнтації.

Приписами ч.1 ст. 33 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що професійна орієнтація осіб, які звернулися до територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснюється шляхом:

1) професійного інформування, що полягає у наданні відомостей про трудову діяльність та її роль у професійному самовизначенні особи, інформації про стан ринку праці, зміст та перспективи розвитку сучасних професій і вимоги до особи, форми та умови оволодіння професіями, можливості професійно-кваліфікаційного і кар'єрного зростання, що сприятиме формуванню професійних інтересів, намірів та мотивації особи щодо обрання або зміни виду трудової діяльності, професії, кваліфікації, роботи;

2) професійного консультування, спрямованого на оптимізацію професійного самовизначення особи на основі виявлення її індивідуально-психологічних характеристик, особливостей життєвих ситуацій, професійних інтересів, нахилів, стану здоров'я та з урахуванням потреби ринку праці;

3) проведення професійного відбору, що полягає у встановленні відповідності особи вимогам, які визначені для конкретних видів професійної діяльності та посад.

Порядок надання послуг з професійної орієнтації осіб затверджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціальної політики (ч. 2 ст. 33 Закону України «Про зайнятість населення»).

На виконання частини другої статті 33 Закону України «Про зайнятість населення» наказом Міністерства соціальної політики України від 03.01.2013 року №2 затверджено Порядок надання територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, послуг з професійної орієнтації осіб (надалі Порядок).

Згідно з п. 2.1. Порядку, територіальними органами в районах, районах у містах, містах надаються такі профорієнтаційні послуги: професійне інформування (далі - профінформування), профконсультування та профвідбір, а також, за потреби, територіальними органами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі - профінформування та профконсультування шляхом он-лайн-консультування в мережі Інтернет.

Відповідно до п. 2.3 Порядку, профорієнтаційні послуги надаються в індивідуальній та груповій формах як безпосередньо у територіальних органах, так і поза їх межами, а також опосередковано чи дистанційно.

Пунктом 2.4 вказаного Порядку передбачено, що профорієнтаційні послуги можуть надаватися, за потреби, неодноразово.

Згідно пункту 2.6 Порядку, отримання профорієнтаційних послуг зареєстрованими безробітними здійснюється ними з урахуванням письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню. Види та форми профорієнтаційних послуг, що пропонуються особі, визначаються працівником територіального органу за погодженням з особою.

Пунктом 3.1. Порядку визначено, що індивідуальна профорієнтаційна послуга - це організована взаємодія працівника територіального органу та особи, яка отримує послугу, що передбачає:

з'ясування мети звернення особи, її мотивів та потреб у професійному самовизначенні;

вибір виду індивідуальної послуги (профінформування, профконсультування чи профвідбір);

безпосереднє надання послуги за обраним видом;

формулювання висновків та видача рекомендацій особі.

Пунктом 3.2. Порядку передбачено, що індивідуальні профорієнтаційні послуги надаються особам за їх особистим зверненням або за рекомендацією працівника територіального органу.

Пунктом 3.3 Порядку визначено, що за згодою особи послуги з профконсультування чи профвідбору можуть супроводжуватися психодіагностичним тестуванням.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства освіти України, Міністерства соціального захисту населення України від 31.05.1995 р. №27/169/79 затверджено Положення про організацію професійної орієнтації населення (надалі Положення).

Відповідно до п. 2.3. Положення, основними функціями у галузі профорієнтаційних послуг та психологічної підтримки населення є, зокрема, здійснення професійного інформування населення про професії та спеціальності, що мають попит на регіональному ринку праці; надання населенню індивідуальних інформаційно-довідкових та професійних консультацій з використанням елементів психологічної підтримки; створення умов для розвитку професійно важливих якостей особистості; забезпечення поглибленого профдіагностичного обстеження громадян з метою професійного добору і професійного відбору.

Отже, з аналізу вище наведених норм випливає, що з метою обрання виду діяльності, місця роботи, режиму праці особи мають право на безоплатні послуги з професійної орієнтації, яка забезпечується шляхом надання комплексу профорієнтаційних послуг, направлених на вибір професії та виду трудової діяльності. Послуги з профконсультування чи профвідбору можуть супроводжуватися психодіагностичним тестуванням.

З додатку 1 до персональної картки « Відвідування центру зайнятості, надані послуги, рекомендації щодо сприяння працевлаштуванню» колегією суддів встановлено, що під час прийому 12.10.2017 ОСОБА_1 пройшов профдіагностичне тестування АРМ "Профконсультант" - "Методика дослідження соціально - психологічних професійно значимих факторів".

У той же день, ОСОБА_1 було здійснено пошук роботи. На прийомі спеціалістом зателефоновано роботодавцю ТОВ "Афет", де було з'ясовано, що на підприємстві можливе навчання за професією швачка, у зв'язку з чим, позивачу видано направлення до ТОВ "Афет". Опрацьованій вакансії-слюсар механоскладальних робіт позивач не відповідає за досвідом роботи.

Враховуючи наведене нормативне обґрунтування, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що під час прийому 12.10.2017 року відповідачем учинялись відповідні дії щодо забезпечення відповідності рівня професійної кваліфікації позивача потребам ринку праці з врахуванням професій, робота за якими є підходящою позивачу за станом здоров'я, освітою тощо.

Отже, у правовідносинах, з приводу яких подано позов, відсутня бездіяльність відповідача під час здійснення прийому 12.10.2017 р. щодо незабезпечення відповідності рівня професійної кваліфікації позивача потребам ринку праці.

Аргументи позивача наведені в апеляційній скарзі, що оскаржуване судове рішення не містить дати коли саме відповідач надав позивачу послугу у поглибленому профдіагностичному обстеженні з метою професійного добору і професійного відбору, а також те, що в судовому рішенні відсутні обгрунтування тому, що під час здійснення прийому позивачу зазначена послуга не була потрібною, колегія суддів відхиляє, оскільки під час прийому 12.10.2017 ОСОБА_1 пройшов профдіагностичне тестування АРМ "Профконсультант" - "Методика дослідження соціально - психологічних професійно значимих факторів", тобто позивачу була надана послуга у поглибленому профдіагностичному обстеженні з метою професійного добору і професійного відбору.

Аргументи позивача наведені в апеляційній скарзі, що відповідач, встановивши, що підходяща робота під час прийому була відсутня, зобов'язаний був продовжити реалізовувати державну політику у сфері зайнятості щодо працевлаштування позивача, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки чинним законодавством не передбачено обов'язку відповідача реалізувати покладені на нього статтею 22 Закону України "Про зайнятість населення" завдання та вчиняти передбачені статтею 24 цього Закону заходи щодо сприяння зайнятості населення в один день під час прийому безробітного, а тому доводи апеляційної скарги що відповідачем не виконано обов'язків передбачених статтями 22,24 Закону України "Про зайнятість населення" під час прийому 12.10.2017 року колегія суддів вважає безпідставними.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення .

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 по справі № 820/6073/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 27.03.2018.