Справа № 520/8719/17
Суддя: Пучкова І. М.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/8719/17
Провадження № 2-а/520/245/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.

за участю секретаря судового засідання Бродецької Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до управління патрульної поліції в м. Одесі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 управління патрульної поліції в м. Одесі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_3, інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 управління патрульної поліції в м. Одесі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправними дій та бездіяльності, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідачів про визнання дій щодо використання, зберігання та розповсюдження інформації про особу в частині занесення до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР 15511, в графі «свідки чи потерпілі» особистої інформації щодо ОСОБА_2, та виконання підпису за нього протиправними, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що Малиновським районним судом м. Одеси щодо ОСОБА_1Є розглянуто справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БР 15511 від 01 січня 2017 року.

Позивачі вважають, що складений щодо ОСОБА_1Є протокол про адміністративне правопорушення містить ознаки підроблення підпису ОСОБА_2 в графі «свідки чи потерпілі». Також зазначають, що підписи у протоколі про адміністративне правопорушення підроблені працівниками УПП в м. Одесі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а сам протокол за своїм змістом частково не відповідає дійсності у зв'язку з внесенням службовою особою в офіційний документ неправдивих відомостей шляхом підроблення підпису та особистої інформації про ОСОБА_2

Відповідачі інспектори патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 ОСОБА_5 патрульної поліції в м. Одесі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанти поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у судове засідання не зявились, повідомлялись належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_5 патрульної поліції в м. Одесі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не зявився, надав заперечення, просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що вимоги позивача недоведені, необґрунтовані та такі, що ґрунтуються на припущеннях.

Дослідивши надані докази та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що інспектором патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 управління патрульної поліції в м. Одесі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенантом поліції ОСОБА_3 01 січня 2017 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 155211 про те, що водій ОСОБА_1Є 01 січня 2017 року о 05 год. 00 хв. керував у стані алкогольного спяніння автомобілем НОМЕР_1, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) "Правил дорожнього руху України", за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 березня 2017 року на підставі вимог ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито.

На підставі положень ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності до закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 березня 2017 року встановлено, що в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_2, який повідомив суду, що 01 січня 2017 року о 05 годині 00 хвилин він інспекторами патрульної поліції не зупинявся та ніякі пояснення їм не надавав, по вулиці М. Грушевського, у місті Одесі, у зазначений день та час не знаходився. Суддею Голюку О. О. для огляду був наданий протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 155211 та письмові пояснення, під час огляду яких ОСОБА_2 повідомив, що підпис у поясненнях, які нібито були відібрані у нього 01 січня 2017 року, схожий на його, однак походження даного підпису він не знає, оскільки пояснення ніякі не давав, підпис у протоколі про адміністративне правопорушення ним не виконувався.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими речовими та електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Як вбачається з позовної заяви, позивачі вважають, що в оскаржуваному ними протоколі міститься підроблені підписи ОСОБА_2, які, на думку позивачів, були здійснені службовими особами - працівниками УПП в м. Одесі, які є відповідачами у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 102 КАС України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до положень ст. 102 КАС України, позивачі та їх представник для обґрунтування заявлених позовних вимог під час розгляду справи вправі були заявити клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, оскільки позивач у позовній заяві ставив під сумнів підпис, який містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР 15511 від 01 січня 2017 року.

Судом розяснено учасникам процесу право заявити клопотання про призначення експертизи для з'ясування обставин, що мають значення для справи. Однак представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутності, зазначив, що зміст позовної заяви містить всі мотиви та підстави висунутих вимог, крім іншого, справою про адміністративне правопорушення встановлено факти, які не потребують додаткового доказування.

Суд призначає судову експертизу для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо. У цьому випадку без проведення експертизи суд позбавлений можливості встановити, кому належить підпис в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР 15511 від 01 січня 2017 року.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі наявних у справі доказів не вбачається за можливе дійти висновку, що підпис в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР 15511 від 01 січня 2017 року не належить позивачу ОСОБА_2, оскільки для забезпечення правильного встановлення обставин у справі одним із вагомих доказів є висновок судової почеркознавчої експертизи.

Щодо правомірності інспекторами патрульної поліції використання, зберігання та обробки інформації про особу під час внесення в протокол особистих даних свідка ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 Закону України «Про захист персональних даних», обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Так, частиною 1 цього Закону встановлено, що мета обробки персональних даних мас бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Згідно з ч. 1 ст. 255 КУпАП та розділу II "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої Наказом МВС України №1395 від 10.11.2015 року, патрульні поліцейські уповноважені на складення протоколів у справах про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, обов'язок уповноваженої особи внести до протоколу наступну інформацію: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища. адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Враховуючи зазначене, патрульними поліцейськими правомірно використано інформацію щодо свідка ОСОБА_2 та внесено до протоколу, оскільки, в цьому випадку інформція щодо особи використовувалася згідно з метою сформованою у ст. 256 КУпАП.

У зв'язку з цим суд вважає, що в справі не надано достатньо доказів, які б давали можливість суду, оцінивши їх в сукупності, зробити однозначний висновок про обставини, які зазначили позивачі у позові, та просили у змісті заявлених позовних вимог.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Статтею 1173 ЦК України, встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Всупереч викладеному, стверджуючи про те, що відповідачами була завдана моральна шкода, позивачі не обґрунтували, в чому вона полягає, не довели факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявності втрат немайнового характеру, що настали у зв'язку з діями відповідачів, не визначили, якими доказами це підтверджується, внаслідок чого суд відмовляє у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Суд у цій справі оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, таке переконання грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні всіх у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 90 КАС України, та дійшов висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.139 КАС України, судові витрати у разі відмови у задоволенні позову позивачу не повертаються.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 72, 77, 139, 242-246 КАС України, ст. 245, 251, 254, 256 КУпАП, ст. 23, 1173 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до управління патрульної поліції в м. Одесі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 управління патрульної поліції в м. Одесі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_3, інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 управління патрульної поліції в м. Одесі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправними дій та бездіяльності, стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Київського районного суду міста Одеси протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя Пучкова І. М.