Справа № 826/8714/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 березня 2018 року № 826/8714/17

Окружний адміністративний суд міста Києва під головуванням судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Оболонському районі міста Києва ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Оболонському районі міста Києва ГУ ДФС у м. Києві та просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26 грудня 2016 року № та № .

В обґрунтування позову позивач зазначає, що після проведення відповідачем доку ментальної позапланової невиїзної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, складено Акт перевірки від 23 листопада 2016 року, відповідно до висновків якого позивачем порушено:

- підпункти 164.2.8, 164.2.9 пункту 164.2 статті 164, підпункти 170.2.1, 170.2.2, 170.2.6 пункту 170.2 статті 170, пункту 176.1 статті 176 та пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України, через що донараховано податок на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся на загальну суму 2 776 360, 00 грн.

- пункт 16.1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, через що не нараховано та не сплачено військового збору у розмірі 208 227, 00 грн.

На підставі зазначеного Акту від 23 листопада 2016 року № 317-26-54-13-06-17- прийняті такі податкові повідомлення-рішення від 26 грудня 2016 року:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 3 470 620, 00 грн., у тому числі 2 776 360, 00 грн. - основного платежу та 694 260, 00 грн. - штрафних санкцій;

- № , яким позивачу донараховано військового збору у розмірі 260 283, 75 грн., у тому числі 208 227, 00 грн. - військового збору та 52 056, 75 грн. - штрафних санкцій.

Не погодившись із зазначеними Актом від 23 листопада 2016 року та податковими повідомленнями-рішеннями від 26 грудня 2016 року, позивач оскаржив його в адміністративному порядку до ГУ ДФС у м. Києві, у зв'язку з чим у березні 2017 року у позивача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01 січня по 31 грудня 2016 року, за результатами якої оскаржувані рішення було залишено без змін.

Позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення до ДФС України, проте у квітні 2017 року отримав рішення, відповідно до якого скаргу залишено без задоволення.

У зв'язку з такими обставинами позивач звернувся до суду та просить задовольнити адміністративний позов та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26 грудня 2016 року № та № в судовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Виходячи з положень частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час вчинення процесуальної дії), враховуючи відсутність заперечень з боку сторін, у судовому засіданні 28 вересня 2017 року судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши у письмовому провадженні подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у Оболонському районі міста Києва проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01 січня по 31 грудня 2015 року, за результатами якої складено Акт перевірки від 23 листопада 2016 року № 317-26-54-13-06-17-, на підставі якого у подальшому винесено податкові повідомлення-рішення від 26 грудня 2016 року № та № .

У зв'язку з поданням ОСОБА_1 скарги на зазначені Акт та податкові повідомлення-рішення та з метою об'єктивного її розгляду ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01 січня по 31 грудня 2015 року, за результатами якої складено Акт перевірки від 17 березня 2017 року № 10/26-15-13-06-13-, відповідно до висновків якого позивачем у 2015 році отримано дохід у сумі 13 881 800, 00 грн. за ознакою доходу « 112» - інвестиційний прибуток (дохід) від операцій з інвестиційними активами, джерело отримання - ТОВ «Арчі Капітал». Зазначено також, що ОСОБА_1 не подав декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік.

Рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду повторної скарги від 20 квітня 2017 року податкові повідомлення-рішення від 26 грудня 2016 року залишено без змін.

Як вбачається із змісту поданих до матеріалів справи документів, від слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві отримано службові записки від 31 січня 2017 року № 481/26-54-23-00 та від 03 лютого 2017 року № 671/26-54-23-00, відповідно до яких повідомлено, що проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що групою фізичних осіб, з використанням рахунків ТОВ «Арчі Капітал» знято готівкові кошти через пос-термінали та банкомати ПАТ «Фідобанк», чим вчинено умисне ухилення від сплати податків шляхом не сплати податку з доходів фізичних осіб з таких операцій в особливо великих розмірах. В якості свідків у вищевказаному кримінальному провадженні допитано фізичних осіб, з банківських рахунків яких здійснювалося зняття готівкових коштів, які показали, що не мають відношення до купівлі або продажу цінних паперів із залученням ТОВ «Арчі Капітал» та ТОВ «Лім Сервіс», а рахунки в банківських установах відкривалися ними виключно за грошову винагороду з наступним оформленнями довіреностей на інших осіб. В ході аналізу руху коштів по банківському рахунку за період з 21 вересня 2015 року по 29 квітня 2016 року не встановлено взаємовідносин між ТОВ «Лім Сервіс» та громадянином ОСОБА_1, який придбав цінні папери, при цьому розмір витрат на придбання інвестиційного активу ОСОБА_1 визначено у 0,00 грн.

Отже, перевіркою встановлено порушення з боку ОСОБА_1:

- підпунктів 164.2.8, 164.2.9 пункту 164.2 статті 164, підпункти 170.2.1, 170.2.2, 170.2.6 пункту 170.2 статті 170, пункту 176.1 статті 176 та пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України, через що донараховано податок на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся на загальну суму 2 776 360, 00 грн.

- пункту 16.1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, через що не нараховано та не сплачено військового збору у розмірі 208 227, 00 грн.

При цьому, як вбачається з Акту перевірки відповідача від 23 листопада 2016 року, підставою для нарахування податкового зобов'язання з податку на доходи і відповідно військового збору є відомості з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів за період з 01 січня по 312 грудня 2015 року та банківських виписок ТОВ «Арчі Капітал» по рахунку № НОМЕР_5 в ПУАТ «Фідобанк», відповідно до яких у період з 22 червня 2015 року по 26 жовтня 2015 року на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_4 в ПУАТ «Фідобанк» ТОВ «Арчі Капітал» перерахувало кошти на загальну суму 13 881 800, 00 грн. за акції прості іменні, що вільно обертаються в депозитарній системі України, що є доходом, отриманим платником податку, яке підлягає декларуванню.

З такими висновками відповідача не погоджується позивач, вважаючи їх помилковими та такими, що не відповідають дійсним обставинам, а тому звертається до суду із даним адміністративним позовом та просить скасувати їх.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої, другої та четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Платниками податку на доходи фізичних осіб в Україні є відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 161.1 статті 161 Податкового кодексу України фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом ІV Податкового кодексу України, відповідно до пункту 163.1 статті 163 якого об'єктом оподаткування фізичних осіб-резидентів є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого включаються пасивні доходи (підпункт 164.2.8 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України).

Підпунктом 164.2.9 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших ніж цінні папери формах, крім доходу від операцій, зазначених у пунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.2.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Оподаткування інвестиційного прибутку здійснюється у порядку, визначеному пунктом 170.2 статті 170 Податкового кодексу України. Облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами відповідно до наведеної норми ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік.

Інвестиційний прибуток розраховується відповідно до підпункту 170.2.2 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

До складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року (підпункт 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України.

Як зазначає позивач та підтверджує це відповідними доказами, протягом 2015 року ним укладено ряд договорів купівлі-продажу цінних паперів, а саме: із ТОВ «Арчі Капітал» на загальну суму 13 881 800, 00 грн. Разом з тим, позивач стверджує, що купуючи цінні папери у ТОВ «Арчі Капітал», поніс також витрати на придбання цінних паперів за укладеними договорами купівлі-продажу з ТОВ «Лім Сервіс» на загальну суму 13 872 545, 45 грн., а отже, його інвестиційний прибуток за 2015 рік склав 9 254, 55 грн.

Обставини понесення позивачем витрат на придбання інвестиційного активу згідно первинних бухгалтерських документів викладені в Акті перевірки ГУ ДФС у м. Києві від 17 березня 2017 року, у якому зазначено: «надані платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 копії первинних документів до скарги від 17 січня 2017 року щодо сум витрат на придбання інвестиційного активу не можуть бути прийняті до уваги при визначенні фінансового результату операцій з інвестиційними активами (інвестиційний прибуток)».

Водночас, такі висновки податкового органу жодним чином не обґрунтовані та не пояснені, що може розцінюватися судом лише як припущення перевіряючого органу.

Відповідно до пункту 2.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 встановлено, що підприємства (підприємці) мають право здійснювати розрахунки готівкою між собою та/або з фізичними особами протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами в межах граничних сум розрахунків готівкою, установлених відповідною постановою Правління Національного банку України.

Згідно зазначеного вище Положення касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси.

Приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника.

Таким чином, квитанція до прибуткового касового ордеру про одержання продавцем - ТОВ «Лім Сервіс» коштів від позивача є тим документом, що належно засвідчує факт оплати придбаних цінних паперів, а отже, у сукупності з наданими договорами, підтверджує обставини здійснення позивачем витрат, понесених у зв'язку з придбанням інвестиційного активу, а крім того спосіб здійснення розрахунків не суперечить вимогам чинного законодавства України.

У пункті 176.2 статті 176 Податкового кодексу України зазначено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Відповідно до підпункту 170.2.9 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України податковим агентом платника податку, який здійснює операції з інвестиційними активами з використанням послуг професійного торговця цінними паперами, включаючи банк, є такий професійний торговець (крім операцій з цінними паперами, визначеними у підпункті 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу). Податковий агент під час кожного нарахування платнику інвестиційного прибутку нараховує (утримує) податок за ставками, визначеними пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу, та сплачує (перераховує) утриманий податок до бюджету під час кожного нарахування такого доходу, що не звільняє платника податку від подання річної податкової декларації при отриманні ним доходу, зазначеного у цьому пункті. Методика визначення інвестиційного прибутку професійним торговцем цінними паперами при виконанні функцій податкового агента встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну фінансову політику спільно з Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Згідно з підпунктами 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статі 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов»язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у статті 167 цього Кодексу.

Отже, відповідно до наведених норм Податкового кодексу України обов'язок щодо утримання та сплати податку з інвестиційного прибутку від продажу цінних паперів покладається на податкового агента, який здійснює операції з інвестиційними активами.

Як вбачається з матеріалів справи, цінні папери були продані позивачем згідно договорів купівлі-продажу цінних паперів за участю професійного торговця - ТОВ «Арчі Капітал», тому відповідальність та відповідні донарахування можуть мати місце та мають покладатися на податкового агента, яким у даному випадку є ТОВ «Арчі Капітал».

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою-третьою статті 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджене тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, проаналізувавши у сукупності надані до матеріалів справи докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, оскільки його витрати на придбання інвестиційних активів за укладеними договорами купівлі-продажу підтверджені квитанціями до прибуткового касового ордеру (проведення розрахунків), тобто у спосіб, що передбачений чинним законодавством, а висновки відповідача щодо їх не підтвердженості не відповідають дійсним обставинам, встановленим судом під час розгляду справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що відповідач не мав правових підстав для прийняття податкових повідомлень-рішення від 26 грудня 2016 року, у зв'язку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 72-73, 76-77, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 26 грудня 2016 року № та № .

Присудити на користь ОСОБА_1 (04201, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04213, м. Київ, пр.-т Героїв Сталінграда, 58) сплачений позивачем судовий збір у розмірі 9600,00 гривень.

Відповідно до частини першої статті 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда