Справа № 815/6420/17
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2018-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6420/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тарасишиної О.М.,

за участю секретаря: Куща М.О.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши в порядку загального позовного провадження позовну заяву Головного управління ДСНС України в Одеській області до Державного закладу Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій Зелена гірка ОСОБА_3 охорони здоровя України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 охорони здоровя України про вжиття заходів реагування у вигляді повного зупинення роботи (експлуатації), -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДСНС України в Одеській області до Державного закладу Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій Зелена гірка ОСОБА_3 охорони здоровя України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 охорони здоровя України, в якому позивач просить застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення роботи Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Зелена гірка» ОСОБА_3 охорони здоровя України» (), а саме зупинення роботи (експлуатації) 1-го та 2-го відділення Санаторію «Зелена гірка», яке розташоване за адресою: 65038, Одеська область, м. Одеса, вул.. Д.Ковалевського, б. 89, шляхом опечатування (опломбування) всіх дверей (воріт) будівель, приміщень, відключення джерел електропостачання (або інших електромереж, електроприладів, пристроїв, обладнання і установок) до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки та у сфері цивільного захисту, які несуть загрозу життю та здоровю людей вказаних в ОСОБА_2 перевірки № 191 від 16.11.2017 року.

Ухвалою від 14.12.2017 року Одеським окружним адміністративним судом вказану позовну заяву було залишено без руху.

18.12.2017 року (вхід. № 35352/17) на виконання ухвали позивач надав до суду платіжне доручення про сплату судового збору № 3850 від 11.12.2017 року, чим усунув зазначені судом недоліки.

Ухвалою від 20.12.2017 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

28.12.2017 року (вх. № 36317/17) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву.

10.01.2018 року (вх. № 518/18) представником позивача до канцелярії суду подано відповідь на відзив відповідача.

12.01.2018 року (вх. № 778/18) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою від 15.01.2018 року Одеським окружним адміністративним судом провадження у справі продовжено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 17.01.2018 року Одеським окружним адміністративним судом продовжено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

17.01.2018 року (вх. № 1174) представником відповідача до канцелярії суду подано заяву про направлення судової кореспонденції суду на електронну адресу відповідача.

19.01.2018 року (вх. № 1551/18) представником позивача до канцелярії суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

02.02.2018 року (вх. № ЕП/624/18) від представника третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

01.03.2018 року (вх. № ЕП/1230/18) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 02.03.2018 року Одеським окружним адміністративним судом закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 27.03.2018р. о 10 год. 30 хв.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, відповідно до вимог Кодексу цивільного захисту України, Розпорядження КМ України від 20.09.2017 року № 643-р «ОСОБА_4 питання державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки», наказу ГУ ДСНС України в Одеській області № 387 від 28.09.2017 року «Про здійснення позапланової перевірки» на підставі Посвідчення на проведення перевірки від 13.11.2017 року № 257 провідним інспектором Київського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області майором служби цивільного захисту ОСОБА_5, у присутності головного лікаря санаторію «Зелена гірка» ОСОБА_6, заступником по господарству санаторію «Зелена гірка» ОСОБА_7 здійснено позапланову перевірку санаторію «Зелена гірка», який юридична адреса: 65038, Одеська область, м. Одеса, вул.. Д. Ковалевського, б. 89, за наслідками проведення якої встановлено порушення, які зафіксовано в акті перевірки № 191 від 16.11.2017р. При цьому зазначено, що порушення, визначені в пунктах 1, 2, 3, 7, 9, 17, 18, 23, 25, 26 ОСОБА_2 № 191 від 16.11.2017р., є такими, що впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що можуть спричинити загрозу життю та здоровю людей, а також неможливістю її ефективної ліквідації та рятуванню людей.

Крім того, зазначено, що будь-яких скарг під час проведення позапланового заходу, чи заперечень на ОСОБА_2 № 191 від 16.11.2017 року, який вручено головному лікарю санаторію «Зелена гірка» ОСОБА_6 не надходило.

Від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов (а.с. 63-67), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що в ході проведеної перевірки було виявлено ряд порушень щодо додержання вимог законодавства (цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки), про що було складено ОСОБА_2 № 191 та винесено припис № 191 від 16.11.2017 року з наданням часу для їх усунення, а саме до 25.12.2017 року. На виконання припису № 191 від 16.11.2017 року відповідачем вжито ряд заходів, з огляду на які вбачається, що позовні вимоги частково виконані, одразу після винесення припису № 191 від 16.11.2017 року. Зокрема, відповідачем зазначено, що всі порушення, які наразі ще не усунено, адміністрація закладу зобовязується усунути протягом планового ремонту у січні 2018 року або одразу після нього.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 охорони здоровя України письмові пояснення щодо позову або відзиву до суду не надходили.

В судове засідання 27.03.2018 року зявились представники позивача та відповідача, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 охорони здоровя України участь представника в судовому засіданні не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсутдність позовної заяви Головного управління ДСНС України в Одеській області Одеському окружному адміністративному суду.

ДЗ ДССС "Зелена гірка" (місцезнаходження: 65038, Одеська обл., місто Одеса, вул. Дача Ковалевського, будинок 89; ) здійснює господарську діяльність за таким видом: Код КВЕД 86.10 Діяльність лікарняних закладів.

Судом встановлено, що відповідно до Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, Кодексу цивільного захисту України, на виконання наказу Головного управління ДСНС України в Одеській області № 387 від 28.09.2017 р. (а.с. 16), посвідчення на проведення перевірки № 257 від 13.11.2017р. (а.с. 24), у період з 13.11.2017р. по 17.11.2017р. посадовими особами Головного управління ДСНС України в Одеській області проведено позапланову перевірку ДЗ ДССС "Зелена гірка" щодо додержання та виконання вимог законодавства у сферах цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки й виконання вимог попередніх приписів, за результатами якої складений акт № 191 від 16.11.2017р. (а.с. 25-29), яким зафіксовано порушення приписів Кодексу цивільного захисту України №5403-VI (далі - КЦЗУ), Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України № 1417 від 30.12.2014р., зареєстрованих у ОСОБА_3 юстиції України від 05.03.2015р. за №252/26697 (далі Наказ МВС № 1417 від 30.12.2014р.) та інших чинних нормативно-правових актів, стандартів, нормам і правил у сфері пожежної безпеки, зокрема:

1) ОСОБА_8 V п. 1.2.; Додаток А (обовязковий) Табл. А. 1 п. 4.6., 7.1.1.; Табл. Б.1 п. 5.3, ППБУ, завтерджено наказом МВС Украъни від 30.12.2014 року № 1417; ДБН В. 2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту», не обладнані будівлі, споруди та приміщення системами протипожежного захисту (АПС);

2) Ст.. 20 ОСОБА_8 V п. 1.2., 1.4. п. 5.2., п. 9, п. 15. Табл. Б.1., КЦЗУ № 5403-VI; Наказ МВС № 1417; ДБН В.2.5-56-2014, не змонтовано систему оповіщення про пожежну та управління евакуюванням людей на випадок виникнення пожежі;

3) ст. 20 ОСОБА_8 III/II п. 2.5., ЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, не проведено вогнезахисне оброблення деревяних конструкцій будівель та споруд, з наданням акту про виконані роботи ліцензованою організацією;

4) розділ IV п. 1.16, КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, не повністю оснащені електрощити, групові електрощитки схемами підключення споживачів з пояснювальними написами і вказаним номінального струму апарату захисту, а саме:і в 1-но поверховій будівлі лабораторії, школі та в приміщенні;

5) ОСОБА_8 V/III п. 3.10., КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, не повністю зазначені місця знаходження первинних засобів пожежогасіння згідно ДСТУ ISO 6309^2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колі» ГОСТ 12.4.026-76 «ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности». Знаки повинні бути розміщенні на видних місцях на висоті 2-2, 5 м. від рівня підлоги як у середині, так і поза приміщенням (за потреби);

6) ОСОБА_8 IV/II п. 2.18, КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, не надані акти проведення технічне обслуговування системи вентиляції повітря відповідно вимогам в приміщенні харчоблоку лецензіованною організацією;

7) ОСОБА_8 IV п. 1.7, КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, допускається експлуатація пожежонебезпечної зони зєднувальних коробок (доз) без захисних кришок в приміщеннях будівель для тимчасового перебування та проживання дітей, а саме в будівлі лабораторії, підсобному приміщенні столярки, школі, в 3-х приміщеннях котелень;

8) ОСОБА_8 III/II п.2.3 ОСОБА_8 IV/I. п. 1.24, КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, не заповнені отвори в протипожежних перешкодах, які відокремлюють приміщення протипожежними дверями з межою вогнестійкості 0,6 год., із залученням ліцензованої організації;

9) ст. 20, ОСОБА_8 V/III п. 3.11, КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, Пожежні щити недоукомплектовані у повному обсязі пожежно-технічним інвентарем згідно встановлених норм належності;

10) ст. 20 ОСОБА_8 п. 8, КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, не в повному обсязі забезпечені приміщення відповідними знаками безпеки згідно ДСТУ ІSO 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір» (ISO 6309:1987, IDT) та ГОСТ 12.4.026-76 «ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности»,

11) ОСОБА_8 V п. 3.12, КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, не повністю вказано на пожежному щиті (стенді) його порядковий номер та номер телефону для виклику пожежно-рятувальних підрозділів, № тел: 101; 747-55-23, 747-75-54.;

12) ОСОБА_8 п. 4, КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, не повністю для всіх приміщень, розроблено та затверджено керівником обєкта, інструкції про заходи пожежної безпеки на випадок виникнення пожежі.

13) ст. 20 ОСОБА_8 V п. 3.10, КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, не всі вогнегасники встановлені шляхом навішування на вертикальні конструкції на висоті не більше 1.5 м. від рівня підлоги до нижнього торця вогнегасника і на відстані від дверей, достатній для її повного відчинення;

14) ст. 20 ОСОБА_9 п. 7, КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, не в усіх приміщеннях вивішено на видних місцях біля телефону чи рядом табличка із зазначенням номера телефону для виклику пожежно-рятувальних підрозділів, № тел: 101; 747-55-23, 747-75-54.;

15) ОСОБА_9 п. 3, п.. 12, п. 16, ст. 7 ПКМУ № 564 від 17.07.2013 року «Про затвердження порядку функціонування добровільної пожежної охорони», ЗУ «Про страхування», не проведено обовязкове страхування ленів добровільної пожежної дружини (команди);

16) ст. 20, ОСОБА_9 ІІІ/ІІ п. 2.12, КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, не поновлено на дверях горищ технічних поверхів, електрощитових, підвального приміщення знаходження зберігання ключів або № телефону відповідальної особи;

17) ОСОБА_9 IV/I. П. 1.21, КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, не встановлено на будівлі зовнішні установки від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 «Інженерне обладнання будинків та споруд. Улаштування блискавозахисту будівель і споруд»;

18) Ст. 20 ОСОБА_9 V/III п. 3.6., КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, не до забезпечені приміщення санаторію сертифікованими первинними засобами пожежогасіння вогнегасниками;

19) ст. 20 6п. 1.3, 5.6, п. 4.3.1, 4.3.5, КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, не забезпечені приміщення санаторію фільтрувальними пристроями для саморядування під час виникнення пожежі з розрахунку на максимальну кількість дітей та окремо для обслуговуючого персоналу;

20) ст. 20 ОСОБА_9 П. 10., КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, не поновлена інструкцію для працівників охорони (сторожів, вахтерів, вартових) в якій необхідно визначити їхні обовязки щодо контролю за додержанням протипожежного режиму, огляду території і приміщень, порядок дій в разі виникнення пожежі, спрацювання систем протипожежного захисту, а також указати, хто з посадових осіб обєкта має бути викликаний у нічний час пожежі;

21) ст. 20 ОСОБА_9 IV/I. П. 1.18, КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, не закриті світильник-лампа розжарювання, захисним суцільним склом (ковпаком), а саме: в підвальному приміщенні котельні, в будівлі харчоблоку в котельні, в підсобному приміщенні в котельні та підсобному приміщенні столярки;

22) ст. 20 ОСОБА_9 IV/I. п. 1.18., КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, не демонтовані кабелі і провода з пошкодженою або такою, що в процесі експлуатації втратила захисні властивості, ізоляції електропроводки, в приміщеннях, а саме: в підвальному приміщенні котельні, в будівлі харчоблоку в котельні, в підсобному приміщенні в котельні та підсобному приміщенні столярки;

23) ст. 20 ОСОБА_9 IV/I. п. 1.18., КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, заборонити використання та застосування саморобних подовжувачів, які не відповідають вимогам ПУЕ, з пошкодженою ізоляцією, а саме: в підвальному приміщенні котельні, в будівлі харчоблоку в котельні, в підсобному приміщенні в котельні та підсобному приміщенні столярки;

24) ст. 20 ОСОБА_9 IV/I. п. 1.18., КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, не замінені та не демонтовані пошкоджені розетки, відгалужувальні та зєднувальні коробками, вимикачами ті іншими електровиробами в приміщеннях, а саме: в підвальному приміщенні котельні, в будівлі харчоблоку в котельні, в підсобному приміщенні в котельні та підсобному приміщенні столярки;

25) ст. 20 ОСОБА_9 IV/I. П. 1.4., КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, заборонити в підвальному приміщенні в «Прожарочній», для білизни в електроитку використання застосування саморобних некаліброваних плавких вставок (жучків);

26) ст. 20 ОСОБА_9 IV/I. п. 1.6., КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, не виконано зєднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів за допомогою зварювання, паяння або затискачів в приміщеннях, а саме: в підвальному приміщенні котельні, в будівлі харчоблоку в котельні, в підсобному приміщенні в котельні та підсобному приміщенні столярки;

27) ст. 20 ОСОБА_9 III/II., п. 2.1., КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, не звільнені та не очищені приміщення та споруди від горючого сміття, матраців, вугілля та горючих відходів в приміщеннях, а саме: в підвальному приміщенні котельні, в будівлі харчоблоку в котельні, в підсобному приміщенні в котельні та підсобному приміщення столярки;

28) ст. 20 ОСОБА_9 III/I. п. 1.1., КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, не звільнена територія біля котельної, що межує з одноповерховою будівлею школи від сміття, гілок, вугілля, дров, тари, опалого листя, та відходів використаного вугілля, котрі необхідно регулярно видаляти (вивозити) у спеціальні відведені місця;

29) ст. 20 КЦЗУ № 5403-VI; ППБУ, затверджено наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417, розробити план заходів усунення недоліків, зазначених у приписі із зазначенням відповідальних осіб. Копію плану заходів надати до Київського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області (м. Одеса, поспект Маршала Жукова, 103 А).

Акт перевірки № 191 від 16.11.2017р. вручено головному лікарю санаторію «Зелена гірка» ОСОБА_6 , про що свідчить її особистий підпис (а.с. 29).

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні спору суд керувався критеріями, закріпленими у ч.2 ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта.

Таким чином, суд з'ясовує, чи використане повноваження, надане суб'єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України № 877-V від 05.04.2007 р. Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (далі - Закон № 877-V).

Відповідно до ст. 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно абзацу 1 ч. 5 ст.4 Закону № 877-V виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг субєктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Частиною 7 ст. 7 Закону № 877-V передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом пяти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відносини, пов'язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначенням повноважень органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов'язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності регулює та визначає Кодекс цивільного захисту України.

Відповідно до ст. 64 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: 1) органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; 2) органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; 3) підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.

За приписами ст. 66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Статтею 67 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб'єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; складання актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Відповідно до Указу Президента України №20/2013 від 16 січня 2013 року ОСОБА_4 питання Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України (далі - Міністр).

ДСНС України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності.

Основними завданнями ДСНС України є: реалізація державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, за діяльністю аварійно-рятувальних служб.

ДСНС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, а також міжрегіональні (повноваження яких поширюються на кілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи (у разі їх створення).

Крім цього, у відповідності до п.3 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1052 від 16 грудня 2015 року, основними завданнями ДСНС України є, зокрема: реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб; внесення на розгляд Міністра внутрішніх справ пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у зазначених сферах; реалізація в межах повноважень, передбачених законом, державної політики у сфері волонтерської діяльності.

ДСНС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Враховуючи зазначене, Головне управління ДСНС України в Одеській області є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, уповноваженим на забезпечення реалізації державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а тому воно наділене повноваженнями здійснювати державний нагляд (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки і звертатись до суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Згідно ч.3 ст.55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб'єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб'єктів господарювання.

Пожежна безпека це відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов'язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю (п. 33 ч.1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України).

Відповідно до п.43 ч.1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України техногенна безпека - відсутність ризику виникнення аварій та/або катастроф на потенційно небезпечних обєктах, а також у субєктів господарювання, що можуть створити реальну загрозу їх виникнення. Техногенна безпека характеризує стан захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного характеру. Забезпечення техногенної безпеки є особливою (специфічною) функцією захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій.

Згідно з п. 26 ч.1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України небезпечний чинник це складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров'ю людини.

Таким чином, в контексті вищенаведених норм настання реальної загрози життю та здоров'ю людей слід повязувати з обставинами, які можуть призвести до займання, розповсюдження вогню, виникнення аварій (катастроф) та з впливом небезпечних факторів, які породжують вказані явища.

Згідно ч.ч.1-3 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов'язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Приписи, постанови, розпорядження центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, щодо усунення порушень встановлених законодавством вимог з питань техногенної та пожежної безпеки можуть бути оскаржені до суду в установлений законом строк.

Відповідно до ст. 70 Кодексу цивільного захисту України підставами для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб'єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; порушення правил поводження з небезпечними речовинами; відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об'єктів або об'єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; відсутність на об'єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Виходячи з системного аналізу вищенаведених норм, суд дійшов висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів можливо в тому випадку, якщо субєктом господарювання не дотримано вимоги пожежної безпеки, визначених Кодексом цивільного захисту України, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами, за обовязкової умови, що таке порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки створює загрозу життю та здоров'ю людей.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДСНС України в Одеській області було проведено позапланову перевірку додержання та виконання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спецільний) санаторій «Зелена гірка» ОСОБА_3 охорони здоровя України. За результатом проведеної перевірки виявлено численні порушення вимог законодавства у сфері пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на ті обставини, що виявлені позивачем порушення ДЗ ДССС "Зелена гірка" частково усунуто, про що свідчать надані до суду копії документів, оскільки, факт усунення порушень має підтверджуватися відповідним актом, складеним уповноваженим органом контролюючого органу.

Окрім того, відповідачем не усунуто встановлені порушення у повному обсязі та не надано доказів скасування або зупинення дії припису про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту.

Таким чином, на час розгляду справи залишаються не усунутими відповідачем порушення нормативно-правових актів у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, окрім іншого тих, які створюють реальну загрозу життю та здоров'ю, а саме порушення зазначені в пунктах 1, 2, 3, 7, 9, 17, 18, 23, 25, 26 ОСОБА_2 № 79 від 27.10.2017р. (а.с. 13).

Вирішуючи спір, суд враховує, що виявлені під час позапланового заходу порушення, зазначені у пунктах 1, 2, 3, 7, 9, 17, 18, 23, 25, 26 ОСОБА_2 № 191 від 16.11.2017р., створюють загрозу життю та здоровю людей, а відповідачем їх наявність не спростована, не надано доказів усунення виявлених порушень у повному обсязі. При цьому метою адміністративного позову є превентивна міра, усунення умов, які несуть ризик спричинення шкоди людям.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом (ст. 43 Конституції України).

Отже, саме людина, її життя і здоров'я, зокрема визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Кожен громадянин повинен бути забезпечений безпечними для його життя і здоров'я умовами праці.

Недотримання правил у сфері техногенної та пожежної безпеки може призвести до тяжких наслідків, що є неприпустимим, оскільки порушуватиме конституційно закріплені права людей, зокрема тих, які працюють у ДЗ ДССС "Зелена гірка".

Крім того, дії відповідача щодо усунення порушень, зазначених в акті №191 від 16.11.2017р. з урахуванням положень ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує, що право кожного на життя охороняється законом та обовязок захищати право на життя за ст. 2 цієї Конвенції визначається у поєднанні із загальним обовязком держави за ст. 1 Конвенції, яка визначає гарантування кожному, хто перебуває під юрисдикцією, права і свободи, визначені в Конвенції, суд вважає, що дії відповідача не є пропорційними відносно шкоди, яка може настати в майбутньому для осіб, які працюють, лікуються, та відносно мети з охорони здоровя та життя громадян.

З огляду на викладене, суд враховує приписи ст. 3 Конституції України, яка визначає, що людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю і вважає що позовні вимоги позивача щодо застосування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є законними, обґрунтованими та відповідають легітимній меті, а отже, підлягають задоволенню.

З урахування наведеного, беручи до уваги наявність загрози життю та/або здоровю людей, а також з метою недопущення спричинення шкоди життю чи здоровю людей, суд вважає за необхідне застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до Державного закладу Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій Зелена гірка ОСОБА_3 охорони здоровя України (місцезнаходження: 65038, Одеська область, м. Одеса, вул.. Д. Ковалевського, б. 89; ) у вигляді повного зупинення роботи до усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки та у сфері цивільного захисту, вказаних в ОСОБА_2 перевірки № 191 від 16.11.2017р.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 4 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб'єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (місцезнаходження: 65091, м. Одеса, вул. Прохорівська, 6; ) до Державного закладу Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій Зелена гірка ОСОБА_3 охорони здоровя України (місцезнаходження: 65038, Одеська обл., місто Одеса, вул. Дача Ковалевського, будинок 89; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 охорони здоровя України (місцезнаходження: 01021, м.Київ, вул. Грушевського, будинок 7; ) про вжиття заходів реагування у вигляді повного зупинення роботи (експлуатації) - задовольнити повністю.

Застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення роботи Державного закладу Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Зелена гірка» ОСОБА_3 охорони здоровя України» (), а саме зупинення роботи (експлуатації) 1-го та 2-го відділення Санаторію «Зелена гірка», яке розташоване за адресою: 65038, Одеська область, м. Одеса, вулд. ОСОБА_4, б. 89, шляхом опечатування (опломбування) всіх дверей (воріт) будівель, приміщень, відключення джерел електропостачання (або інших електромереж, електроприладів, пристроїв, обладнання і установок) до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки та у сфері цивільного захисту, які несуть загрозу життю та здоровю людей вказаних в ОСОБА_2 перевірки № 191 від 16.11.2017 року.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 30.03.2018 р.

Суддя О.М. Тарасишина

.