Справа № 826/12547/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 лютого 2018 року № 826/12547/14

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., при секретарі судового засідання Кириллові М.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОрендного підприємства "Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління №7"
до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської ради, Департаменту економіки та інвестицій Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
провизнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,
за участі:

представника позивача - Грет Я.П. (довіреність від 22.05.2017 № 28),

представника позивача - Хливнюка М.М. (паспорт оглянуто у судовому засіданні),

представника позивача 1 - Глущенка Д.В. (довіреність від 11.01.2018 № 225-КМР-88),

представника позивача 2 - Глущенка Д.В. (довіреність від 11.01.2018 № 225-КМР-88),

представник відповідача 3- Глущенка Д.В. (довіреність від 06.04.2017 № 001-846),

В С Т А Н О В И В:

Орендне підприємство "Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління №7" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради, третя особа - Департамент економіки та інвестицій Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зобов'язання вчинити певні дії.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.12.2014 залишено без змін, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015, позовні вимоги задоволено частково.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.12.2016 К/800/8825/15 касаційну скаргу Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.12.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.01.2017 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

25.05.2017 та 14.09.2017 позивачем через канцелярію суду подано заяви про уточнення позовних вимог та про збільшення позовних вимог та клопотання про залучення Департаменту економіки та інвестицій Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у якості співвідповідача.

Зазначені уточнення позовних вимог прийняті судом та у судовому засіданні 03.10.2017 Департамент економіки та інвестицій Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) виключено зі складу третіх осіб та залучено до участі у справі в якості відповідача 3.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що погоджена вартість послуг, які надаються позивачем не змінювалась з 2009 року, тоді як станом на 2014 року збільшилась мінімальна заробітна плата, зросла вартість матеріалів, паливно-мастильних і транспортних витрат, відрахувань до бюджету, індекс інфляції за 2009-2013 років становить 127, 1%, індекс змін ринкової вартості промислової продукції становить 1, 73 з огляду на що він має право на відшкодування йому витрат, що пов'язані із встановленням тарифів на житлово - комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, відповідно до статті 31 Закону України "Про житлово - комунальні послуги".

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачі проти позовних вимог заперечили, надали суду письмові заперечення на адміністративний позов. Свої заперечення на адміністративний позов відповідачі обґрунтовують тим, що відповідачем 2 не приймалося розпорядження, яким би було затверджено позивачу ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги, у той час як основною передумовою виникнення у обов'язку щодо відшкодування з відповідного місцевого бюджету позивачу різниці між затвердженим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво певних житлово-комунальних послуг є факт затвердження цін/тарифів на такі житлово-комунальні послуги. Також відповідачі зазначили про те, що позивач не є виконавцем житлово-комунальних послуг в розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог.

Під час судового розгляду справи, судом встановлено наступне.

Орендне підприємство "Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління №7" на підставі договорів з житлово-експлуатаційними організаціями комунальної форми власності надає послуги з технічного обслуговування систем протипожежної автоматики і димовидалення відповідно до щорічно узгоджених графіків.

Розрахунки за надані послуги з технічного обслуговування систем протипожежної автоматики і димовидалення проводяться з розрахунку на 1 поверховий клапан системи ППА та ДВ за цінами від 9, 27 грн. до 15, 45 грн. (без ПДВ). Вартість послуги погоджена Головним управлінням з питань цінової політики від 25.09.2008 та становить 15, 45 грн. (без ПДВ).

Погоджена вартість орендного підприємства "Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління №7" не змінювалась з 2009 року. Станом на 2014 року збільшилась мінімальна заробітна плата, зросла вартість матеріалів, паливно-мастильних і транспортних витрат, відрахувань до бюджету, індекс інфляції за 2009-2013 років становить 127,1%, індекс змін ринкової вартості промислової продукції становить 1, 73.

Протягом 2014 року Орендне підприємство "Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління №7" зверталось до Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з приводу забезпечення відшкодування різниці з місцевого бюджету згідно з частини другої статті 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) встановила тарифи на житлово-комунальні послуги, нижчі від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Листами від 14.04.2014 № 050/20-2132 та від 19.06.2014 № 050/22-3474 Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) визнав збитковий характер тарифів на послуги, зокрема, визнав, що протягом 2013 року різниця між встановленим розміром цін та обґрунтованими витратами становить 2 297,90 тис. грн. без ПДВ, у зв'язку з чим доцільним є вирішення питання про виділення коштів з міського бюджету на покриття втрат.

Листом від 16.04.2014 № 86/1 Орендне підприємство «Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління № 7» звернулося до бюджетної комісії Київської міської ради з проханням внести зміни до бюджету м. Києва для покриття фактичних витрат підприємства.

Орендне підприємство «Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління № 7» не погоджуючись з бездіяльністю Київської міської державної адміністрації та Київської міської ради, та вважаючи за необхідне зобов'язати Київську міську державну адміністрацію подати на розгляд та затвердження Київської міської ради зміни до бюджету м. Києва на 2014 рік, якими передбачити відшкодування заявнику різниці в тарифах у розмірі 2 297,9 тис. грн. та зобов'язати Київську міську раду розглянути та затвердити зміни до бюджету м. Києва на 2014 рік, якими передбачити відшкодування заявнику різниці в тарифах у розмірі 2 297,9 тис. грн., звернувся до суду з адміністративним позовом.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.12.2014 у справі № 826/12547/14, яка залишена в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015 позов задоволено частково та зобов'язано виконавчий орган Київської міської ради (Київську міську державну адміністрацію) звернутися до Київської міської ради з приводу відшкодування втрат Орендного підприємства "Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління №7", що пов'язані із встановленням тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, в порядку статті 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Ухвалою Вищого адміністративного суду міста Києва від 15.12.2016 № К/800/8825/15 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.12.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

В період з вересня 2016 року по березень 2017 року Орендне підприємство "Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління №7" зверталось до Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з заявами та листами щодо відшкодування різниці в тарифах.

Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листами повідомив Орендне підприємство "Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління №7":

- від 22.11.2016 № 050/20-9730 та від 29.12.2016 № 050/20-11134 про те, що до Департаменту фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) підготовлено та направлено відповідний бюджетний запит на 2017 рік;

- від 20.01.2017 № 050/20-420 про те. що ухвалою Вищого адміністративного суду міста Києва від 15.12.2016 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.12.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015;

- від 10.03.2017 № 050/20-1961 та від 27.04.2017 № 050/20-3475 про те, що оскільки постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.12.2014 скасовано, а справу направлено на новий розгляду до суду першої інстанції подальші дії будуть визначені з урахуванням результатів розгляду судових справ.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про те, що права та інтереси за захистом яких позивач звернувся до суду були порушені з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній до 15.12.2017) встановлено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній до 15.12.2017) встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 15.12.2016 у справі №К/800/8825/15 скасовуючи постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.12.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2017 зазначив наступне: "Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги;

утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: 2) встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; 4) визначення виконавця житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Приписами ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги поділяються за: 1) функціональним призначенням; 2) порядком затвердження цін/тарифів.

У ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Згідно з приписами ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи (пункт 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України.

Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання).

У разі встановлення органом місцевого самоврядування тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, орган, який їх затвердив, зобов'язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різницю між встановленим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг.

Видатки на відшкодування втрат підприємств, що пов'язані із встановленням тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, фінансуються за рахунок коштів відповідного місцевого бюджету.

Встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво без відповідного відшкодування не допускається і може бути оскаржено в суді.

Згідно з Типовим переліком послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), до вказаного переліку включено технічне обслуговування та поточний ремонт систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем у разі їх наявності.

Відповідно до п. 17 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529, вартість робіт з технічного обслуговування та поточного ремонту систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також за наявності інших внутрішньобудинкових інженерних систем, не зазначених у пунктах 13 і 18, у разі виконання таких робіт виконавцем визначається за формулою, наведеною у пункті 7.

Переліком послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено аналогічні положення.

Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку.

Таким чином, суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що з системного аналізу вказаних вище норм законодавства вбачається, що послуга з технічного обслуговування систем протипожежної автоматики і димовидалення є складовою частиною житлово-комунальної послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, включена до відповідних Переліків послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та до розрахунку тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Так, окремих розпоряджень щодо встановлення вартості послуги з технічного обслуговування систем протипожежної автоматики і димовидалення КМДА не затверджує, проте вартість цієї послуги входить до структури тарифу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, встановлюється щодо кожного окремого будинку. Як установлено судами, наприклад, тарифи та структура тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються виконавцями цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами, в залежності від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, затверджені розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2012 року № 579.

У розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Підприємство не є виконавцем послуги з технічного обслуговування систем протипожежної автоматики і димовидалення, оскільки надає послугу не на підставі прямих договорів зі споживачами, а на підставі договорів з житлово-експлуатаційними організаціями як виконавцями послуги утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Проте, Підприємство є виробником послуги - суб'єктом господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» право на відшкодування втрат підприємств, що пов'язані із встановленням тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, поширюється і на виконавців, і на виробників послуг.

Згідно з п. 23 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання розпорядження коштами територіальної громади м. Києва (формування бюджету) відноситься до компетенції саме Київради.

За таких обставин позивач має право на звернення до органів місцевого самоврядування з вказаного питання, що ним і зроблено згідно з матеріалами справи.

Таким чином, орган місцевого самоврядування, що встановлює тарифи на житлово-комунальні послуги згідно зі ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) зобов'язаний вказане питання розглянути та, за наявності підстав, вжити заходів щодо відшкодування втрат підприємства, що пов'язані із встановленням тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку.

Як правильно зазначено судами попередніх інстанцій, КМДА відповідних заходів щодо прийняття рішення по суті звернень Підприємства не вжив, що є протиправною бездіяльністю. Відповідач (КМДА), як орган місцевого самоврядування, що встановив відповідні тарифи на житлово-комунальні послуги, по суті звернення Підприємства не прийняв обґрунтованого рішення щодо відмови у задоволенні такого звернення та не вжив заходів щодо відшкодування втрат підприємства, у випадку наявності підстав для цього.

Зважаючи на викладене, суд вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій стосовно того, що Підприємство є тим суб'єктом, який згідно з вимогами чинного законодавства має право на звернення до органу місцевого самоврядування щодо відшкодування йому втрат, які пов'язані із встановленням тарифів на житлово-комунальні послуги (їх складову) на рівні, що унеможливлює отримання прибутку Підприємством, а відповідачі, зокрема КМДА, у межах своєї компетенції зобов'язані розглянути таке звернення позивача та прийняти обґрунтоване рішення з цього приводу.

Водночас, суд звертає увагу на те, що предметом дослідження у межах розгляду цієї справи не є наявність підстав для відшкодування Підприємству відповідачами втрат, які пов'язані із встановленням тарифів на житлово-комунальні послуги (їх складову) на рівні, що унеможливлює отримання прибутку позивачем (тим більше для відшкодування таких витрат у конкретному розмірі), а лише наявність у позивача права на відповідне звернення до органу місцевого самоврядування та наявність в останнього обов'язку розглянути і вирішити таке звернення по суті відповідно до вимог чинного законодавства України, чого відповідачами, як установлено судами попередніх інстанцій, зроблено не було.

Приймаючи рішення в частині задоволеного позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, фактично, визнав право Підприємства на відшкодування відповідних витрат та зобов'язав КМДА звернутися з цього приводу до Київради для вирішення питання про їх відшкодування.

Суд вважає помилковим такий висновок судів попередніх інстанцій та зазначає, що належним способом захисту інтересів позивача у цьому випадку може бути визнання протиправною бездіяльності КМДА щодо не прийняття відповідного рішення за результатами розгляду звернень Підприємства та зобов'язання КМДА розглянути і прийняти рішення по суті звернень Підприємства стосовно відшкодування його втрат, що пов'язані із встановленням тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, відповідно до положень ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Суди попередніх інстанцій вказаних вимог КАС України не виконали у зв'язку з чим порушили норми процесуального закону."

Таким чином є рішення суду, яке набрало законної сили та яким встановлено, що позивач є суб'єктом, який згідно з вимогами чинного законодавства має право на звернення до органу місцевого самоврядування щодо відшкодування йому втрат, які пов'язані із встановленням тарифів на житлово-комунальні послуги (їх складову) на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, а відповідачі, зокрема КМДА, у межах своєї компетенції зобов'язані розглянути таке звернення позивача та прийняти обґрунтоване рішення з цього приводу та належним способом захисту інтересів позивача у цьому випадку є визнання протиправною бездіяльності КМДА щодо не прийняття відповідного рішення за результатами розгляду звернень Підприємства та зобов'язання КМДА розглянути і прийняти рішення по суті звернень позивача стосовно відшкодування його втрат, що пов'язані із встановленням тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, відповідно до положень статті 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З урахуванням наведеного враховуючи визначений в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15.12.2016 у справі №К/800/8825/15 належний спосіб захисту інтересів позивача суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та визнання протиправною бездіяльності відповідача 1 щодо неприйняття рішення за результатами розгляду звернень позивача та зобов'язання його розглянути і прийняти рішення по суті звернень Орендного підприємства "Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління №7" стосовно відшкодування йому витрат, що пов'язані із встановленням тарифів на житлово - комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, відповідно до статті 31 Закону України "Про житлово - комунальні послуги".

Пунктом 1 Положення про Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.09.2013 № 1717 (в редакції чинній до 20.10.2017) встановлено, що Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підпорядковується Київському міському голові, підзвітний та підконтрольний Київській міській раді, а з питань виконання функції державної виконавчої влади Міністерству економічного розвитку і торгівлі України.

Відповідно до підпунктів 4.3 та 4.10 пункту 4 вказаного Положення основними завданнями Департаменту є: забезпечення реалізації державної цінової політики на території міста Києва; забезпечення в межах своїх повноважень захисту економічних прав і законних інтересів України, вітчизняних та іноземних суб'єктів господарювання.

Згідно з підпунктами 5.26, 5.27, 5.28 та 5.30 пункту 5 Положення про Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.09.2013 № 1717 (в редакції чинній до 20.10.2017) Департамент відповідно до визначених галузевих повноважень виконує такі завдання: проводить аналіз витрат на виробництво товарів, надання послуг та формування цін і тарифів безпосередньо на підприємствах, установах, організаціях та об'єднаннях, розташованих на території м. Києва, незалежно від форм власності в межах своїх повноважень; проводить аналіз розрахунків сум компенсацій різниці між витратами на виробництво товарів і надання послуг та встановленими виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) цінами та тарифами на товари і послуги у разі їх перевищення; здійснює декларування зміни цін та тарифів на товари та послуги в межах повноважень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); готує нормативно-правові акти по встановленню, затвердженню, погодженню цін та тарифів на товари і послуги в межах повноважень, наданих законодавством України виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрацією) або Київській міській раді.

З наявних в матеріалах справи копій листів відповідача 3 від 13.10.2016 № 050/05-8547, від 22.11.2016 № 050/20-9730, від 29.12.2016 № 050/20-11134, від 20.01.2017 № 050/20-420, від 27.04.2017 № 050/20-3475, від 10.03.2017 № 050/20-1961 судом встановлено, що вчиненні дій спрямованих на розгляд звернень позивача стосовно відшкодування йому витрат, що пов'язані із встановленням тарифів на житлово - комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, відповідно до статті 31 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" було доручено відповідачу 3 та до винесення Вищим адміністративним судом України ухвали від 15.12.2016 у справі №К/800/8825/15, якою скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.12.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015 ним вчинялись дії спрямовані на їх розгляд водночас після винесення Вищим адміністративним судом України вказаної ухвали вчинення вказаних дій було припинено та повідомлено позивача про те, що подальші дії відповідачем 3 буде визначено з урахуванням результатів розгляду судової справи.

З огляду на зазначене, враховуючи встановлене ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.12.2016 у справі №К/800/8825/15 право позивача на звернення до органу місцевого самоврядування щодо відшкодування йому втрат, які пов'язані із встановленням тарифів на житлово-комунальні послуги (їх складову) на рівні, що унеможливлює отримання прибутку виникло у позивача в силу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що у відповідача 3 були відсутні правові підстави для невчинення дій спрямованих на розгляду звернень позивача стосовно відшкодування йому витрат, що пов'язані із встановленням тарифів на житлово - комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, відповідно до статті 31 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" у зв'язку з направленням вказаною ухвалою суду адміністративної справи № 826/12547/14 до суду першої інстанції на новий розгляд.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача 3 щодо неприйняття рішення за результатами розгляду звернень позивача.

Враховуючи визначений в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15.12.2016 у справі №К/800/8825/15 належний спосіб захисту інтересів позивача суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача 3 відшкодувати Закону України "Про житлово - комунальні послуги" позивачу втрати у сумі 2297,90 грн. без ПДВ. що пов'язані із встановленням тарифів на житлово - комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку в порядку статті 31 Закону України "Про житлово - комунальні послуги".

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Орендного підприємства "Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління №7" (03179, м. Київ, пр. Палладіна, 9 ) до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ), Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ), Департаменту економіки та інвестицій Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково та вийті за межі позовних вимог.

2. Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департаменту економіки та інвестицій Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо неприйняття рішення за результатами розгляду звернень Орендного підприємства "Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління №7".

3. Зобов'язати Виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розглянути і прийняти рішення по суті звернень Орендного підприємства "Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління №7" стосовно відшкодування йому витрат, що пов'язані із встановленням тарифів на житлово - комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, відповідно до статті 31 Закону України "Про житлово - комунальні послуги".

4. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської державної адміністрації (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ) на користь Орендного підприємства "Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління №7" (03179, м. Київ, пр. Палладіна, 9 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 70,00 грн. (сімдесят грн. 00 коп.).

Оригінал платіжного доручення 14.08.2014 № 244 на суму 73,02 грн., зберігається у матеріалах справи та поверненню не підлягає.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.П. Огурцов