Справа № 823/951/18
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/951/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 березня 2018 року (прийнята в порядку письмового провадження, м. Чернігів, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Черкаській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2018 року, Головне управління ДФС у Черкаській області звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з поданням до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_2), в якому просить підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

В обґрунтування вимог зазначено, що 13.02.2018 податковим органом прийнятий наказ № 278 про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, податкова адреса: АДРЕСА_1) щодо дотримання вимог законодавства з питань регулювання готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками ( найманими особами) за місцем фактичного здійснення діяльності, а саме : 1) АДРЕСА_2; 2) АДРЕСА_3; 3) АДРЕСА_4; 4) АДРЕСА_5; 5) АДРЕСА_6; 6) АДРЕСА_7; 7) АДРЕСА_8; 8) АДРЕСА_9; 9) АДРЕСА_10; 10) АДРЕСА_11; 11) АДРЕСА_12; 12) АДРЕСА_13; 13) АДРЕСА_14; 14) АДРЕСА_15; 15) АДРЕСА_16; 16) АДРЕСА_17; 17) АДРЕСА_18; 18) АДРЕСА_19; 19) АДРЕСА_20, за період діяльності з 22.02.2015 по 23.02.2018 визначено провести фактичну перевірку у період з 14.02.2018 по 23.02.2018 ( десять діб).

Головним управлінням ДФС у Черкаській області платнику вручено лист №6578/23-00-40-0219 від 14.02.2018 з вимогою проведення інвентаризації у присутності працівників ГУ ДФС у Черкаській області та зняття залишків товарно-матеріальних цінностей за місцем здійснення господарської діяльності, та надати не пізніше 17:00 години 14.02.2018 копії розпорядчих документів про створення інвентаризаційних комісій.

У листі зазначено, що у разі відмови від проведення інвентаризації будуть застосовані заходи, передбачені статтею 94 Податкового кодексу України.

Проте, у зв'язку із невиконанням вимог контролюючого органу відповідно до даного листа, посадовими особами здійснено вихід 23.02.2018 за адресами знаходження особи, що фактично здійснюють розрахункові операції на об'єктах оподаткування, та наймані працівники ФОП ОСОБА_2 відмовились від допуску посадових осіб контролюючого органу, за наявності законних підстав, до зняття залишків ТМЦ, посилаючись на заборону ФОП ОСОБА_2.

Факти відмови від допуску було зафіксовано відповідними актами в тому числі у присутності посадових осіб ГУ НП у Черкаській області.

Головним управлінням ДФС у Черкаській області 26.02.2018 о 12 годині 56 хвилин прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_2, на підтвердження обґрунтованості якого податковий орган звернувся до суду із даним поданням.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 березня 2018 року заявлені у поданні вимоги задоволено.

Підтверджено обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Рішення підлягає негайному виконанню.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно п.2 ч.1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене та у зв'язку із неприбуттям учасників справи у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також враховуючи те, що справу можливо вирішити на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що на підставі пп.20.1.2, 20.1.4, 20.8.-20.1.11 п.20.1 ст. 20, пп.75.1.3 п.75.1 ст. 75, пп.80.2.6 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, керуючись ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» з метою контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Головним управлінням ДФС у Черкаській області прийнято наказ № 278 від 13.02.2018, яким призначено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2, щодо дотримання вимог законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за місцем фактичного здійснення діяльності (адреси перераховані вище).

Листом №6578/23-00-40-0219 від 14.02.2018 контролюючий орган звернувся до ФОП ОСОБА_2 в межах реалізації повноважень посадових осіб відповідно до підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України з вимогою:

1) провести станом на 15.02.2018 на господарських та інших об'єктах права власності ФОП ОСОБА_2 інвентаризацію залишків ТМЦ за місцями фактичного провадження діяльності за адресами (перераховані вище, в наказі, 19 об'єктів);

2) провести інвентаризацію у присутності працівників ГУ ДФС у Черкаській області, які приймають участь в проведенні фактичної перевірки;

3) надати не пізніше 17:00 години 14.02.2018 копії розпорядчих документів про створення інвентаризаційних комісій.

У листі окрім іншого зазначено, що у разі відмови від проведення інвентаризації будуть застосовані заходи, передбачені статтею 94 Податкового кодексу України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ФОП ОСОБА_2 отримала наказ про проведення фактичної перевірки та лист із вимогою 14.02.2018, та на виконання листа саме 23.02.2018 надала контролюючому органу значний пакет документації, в тому числі акти контрольних перевірок інвентаризаційних цінностей по кожній тимчасовій споруді, як стверджує представник відповідача.

Натомість, 26.02.2018 масив документів був повернутий ФОП ОСОБА_2, про що не заперечується сторонами.

Щодо посилання контролюючого органу, викладені в листі від 14.02.2018 не виконані оскільки не надані розпорядчі документи про створення інвентаризаційних комісій, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів погоджується із зазначеним вище та вказує, що на виконання наказу видані направлення на перевірку за № 37, 40, 42, 44, 51, 53, 55, 60, 64, 66, 69, 74 від 21.02.2018 щодо проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 тривалістю 2 робочих дня.

Зокрема, головними державними ревізорами інспекторами Танським В.В. та Гамановим М.В., на підставі направлень на перевірку №42, №66 від 21.02.2018 здійснено вихід на об'єкт оподаткування за адресою: АДРЕСА_8. Проте особа, що здійснює розрахункові операції ОСОБА_6 відмовилась від підписання направлення на перевірку , не зазначивши причини про що складений акт № 7 в присутності рядового поліції Молодичука Л.М. та як наслідок складений акт № 7 відмови від допуску посадових осіб (службових) осіб до обстеження територій та приміщень.

Вказаними особами за участю рядового поліції складено акт №8 від 23.02.2018 відмови від підписання направлення на перевірку та акт відмови від допуску до зняття ТМЦ на об'єкті оподаткування по АДРЕСА_7 за участю особи, що здійснює розрахункові операції ОСОБА_8

Головними державними ревізорами - інспекторами Ганолем М.Ю. та Мисан Л.О. на підставі направлень №44 та №74 від 21.02.2018 здійснено вихід за адресою об'єкта оподаткування по АДРЕСА_11. Проте особа, що здійснює розрахункові операції відмовилась від підписання направлень та допуску посадових осіб до зняття ТМЦ, про що складено відповідні акти №13 від 23.02.2018 (а.с.34, 35). По даному факт працівниками поліції прийнято заяву від посадових осіб контролюючого органу за реєстраційним № 9520 та 28.02.2018 виданий талон-повідомлення № 650.

Головними державними ревізорами - інспекторами Двірником Я.В. та Калініченком Д.С. на підставі направлень №69 та №53 від 22.02.2018 здійснено вихід за адресою об'єкта оподаткування по АДРЕСА_10 проте особа, що здійснює розрахункові операції ОСОБА_9 відмовилась від допуску посадових осіб до зняття ТМЦ, про що в присутності інспектора ЧВУПП Безрукова Г.К. складено відповідні акти №4 від 23.02.2018.

Начальником відділу Білоусом В.Ю. та головним державним ревізором-інспектором Каюн Н.В. на підставі направлень на проведення перевірки №40, №55 від 21.02.2018 здійснено вихід за адресою об'єкта оподаткування АДРЕСА_19, проте особа, що здійснює розрахункові операції ОСОБА_14 відмовилась від допуску посадових осіб для зняття товарно - матеріальних залишків, про що було складено відповідні акти № 6 від 23.02.2018 у присутності залученої особи ОСОБА_15

Також вказаними особами здійснено вихід за адресою об'єкта оподаткування АДРЕСА_20, проте особа, що здійснює розрахункові операції ОСОБА_16 відмовилась від допуску посадових осіб для зняття залишків товарно - матеріальних залишків, про що складено відповідний акти №5 від 23.02.2018 у присутності залученої особи ОСОБА_17

Заступником начальника відділу Криволапом М.О. та головним державним інспектором Каланбетом С. В. на підставі направлень №51, №60 від 21.02.2018 здійснено вихід на об'єкт оподаткування за адресою АДРЕСА_5. Проте особа, що здійснює розрахункові операції ОСОБА_19 відмовилась від отримання направлення та допуску до зняття залишків ТМЦ, про що в присутності залученої особи було складено акти №11 від 23.02.2018.

Вказаними посадовими особами також здійснено вихід до об'єкта оподаткування за адресою АДРЕСА_6. Проте особа, що здійснює розрахункові операції ОСОБА_20 відмовився від отримання направлення та допуску до зняття залишків ТМЦ, про що в присутності залученої особи-свідка (паспортні дані) складені акти №12від 23.02.2018.

Головними державними ревізорами - інспекторами Мархоцьким О.В. та Близнюком С.Д. на підставі направлень №64 та №37 від 21.02.2018 здійснено вихід за адресою об'єкта оподаткування по АДРЕСА_12, проте особа, що здійснює розрахункові операції ОСОБА_21 відмовилась від допуску посадових осіб до зняття ТМЦ, про що складено відповідні акти №9 від 23.02.2018.

Також вказаними особами здійснено вихід за адресою об'єкта оподаткування по АДРЕСА_13, проте особа, що здійснює розрахункові операції ОСОБА_22 відмовилась від допуску посадових осіб до зняття ТМЦ, про що складено відповідні акти №10 від 23.02.2018.

Посадовими особами встановлено, що перелічені особи, що здійснюють розрахункові операції, перебувають в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2, що підтверджується відомостями про нарахування заробітної плати застрахованим особам та повідомлення про прийняття працівника на роботу.

Рішенням начальника Головного управління ДФС у Черкаській області №8456/23-00-40 від 26.02.2018 на підставі звернення начальника управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів №8455/23-00-40 від 26.02.2018 та доданих до нього матеріалів управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів, відповідно до яких були з'ясовані обставини, передбачені підпунктом 94.2.8 пункту 92.4 статті 94 розділу II Податкового кодексу України, а саме встановлено, що ФОП ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, відмовляється від проведення відповідно до вимог Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки), застосовано умовний адміністративний арешт (всього рухомого та нерухомого) майна платника податків ФОП ОСОБА_2

Надаючи правову цінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України (далі за текстом - ПК України).

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно пункту 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із п. 81.2 ст. 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

В силу положень п. 94.1 ст. 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Згідно положень пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до положень пунктів 94.4 - 94.6 статті 94 Податкового кодексу України, арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Арешт майна може бути повним або умовним.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом (п. 94.10 ПК України).

Колегія суддів звертає увагу на те, що посилання представника ФОП ОСОБА_2 про недотримання форми складання направлень, а саме не зазначення в них адреси об'єктів перевірки, та порушення строків винесення рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 26.02.2018, спростовуються поясненнями представника заявника, матеріалами справи та нормами Податкового кодексу України.

Щодо посилання відповідача на незаконність дій та рішень ГУ ДФС у Черкаській області щодо проведення перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

Зазначене вище посилання суд апеляційної інстанції не приймає до уваги.

На підставі вище зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що податковим органом дотримано вимог закону щодо порядку звернення до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, вимоги податкового органу обґрунтовані та законні, оскільки платник податків відмовляється від проведення перевірки за наявності законних підстав для її проведення, що підтверджується матеріалами справи, відтак заявлені у поданні вимоги підлягають задоволенню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 205, 241, 242, 243, 251, 271, 272, 283, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб