Справа № 335/14831/17
Суддя: Воробйов А. В.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Гончаренко М.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

30.11.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (дали ЦОУ ПФУ) про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалою судді від 22.02.2018 року за клопотанням позивача визнано поважними причини пропуску строку для звернення до суду з вищезазначеним позовом.

В обґрунтування адміністративного позову ОСОБА_1 зазначила, що перебуває на обліку в ЦОУ ПФУ та з 09.09.2011 року отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.07.2003 року, а з 24.05.2017 року їй, як судді у відставці, призначено щомісячне довічне грошове утримання.

На час призначення пенсії і по 23.05.2017 року вона працювала на посаді судді Апеляційного суду Запорізької області.

Проте з 01.01.2016 року відповідачем було призупинено виплату пенсії за віком у звязку із внесенням змін до Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 року „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування Законом України №911 від 24.12.2015 року.

Позивач вважає дії відповідача щодо призупинення виплати пенсії незаконними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.

На підставі викладеного просить визнати дії відповідача щодо призупинення нарахування та виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року; зобовязати відповідача поновити нарахування та виплату пенсії за віком з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

09.01.2018 року представником відповідача надано відзив на адміністративний позов ОСОБА_1, у якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав його необґрунтованості і недоведеності.

Відповідно до приписів ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ЦОУ ПФУ та з 09.09.2011 року отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.07.2003 року, а з 24.05.2017 року, позивачу як судді у відставці, призначено щомісячне довічне грошове утримання.

На час призначення пенсії і по 23.05.2017 року позивач працювала на посаді судді Апеляційного суду Запорізької області.

З 01.01.2016 року відповідачем було призупинено виплату пенсії за віком позивачу у звязку із внесенням змін до Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 року „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування Законом України №911 від 24.12.2015 року.

Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено забезпечення суддів та передбачена виплата суддівської винагороди. Суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на час призначення пенсії за віком позивачу) пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

Однак, в наступному законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

Аналогічні зміни також внесено до положень ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень вищезазначеного Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширювався на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Крім того, з 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року, яким було продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року було передбачено, що тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Крім того, ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було встановлено, що тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про прокуратуру", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі.

У подальшому, п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/довічне грошове утримання призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Однак, рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08 червня 2016 року було визнано неконституційною заборону виплати пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

В зазначеному рішенні Конституційний суд України дійшов висновку про неконституційність заборони виплати пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особам, які працюють на посаді судді, а тому, подальше внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-19 від 06.12.2017 року, яким фактично лише продовжено строк тимчасової невиплати пенсій, не може вважатися правомірним обмеженням права на пенсію.

Таким чином, суд приходить до висновку про незаконність відмови відповідачем у нарахуванні та виплаті позивачу пенсії за віком.

Керуючись ст. ст.9,241-246,250,255 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо зупинення нарахування та виплати пенсії за віком ОСОБА_2 з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

Зобовязати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя поновити ОСОБА_2 нарахування та виплату пенсії за віком 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 255 КАС України та може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 КАС України.

Суддя: А ОСОБА_3