Справа № 813/2689/17
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/2689/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.,

секретар судового засідання Фуртак А.В.,

за участі представників:

позивача Назарка А.Р.,

відповідача Дутканич Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Енергопромгруп» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 13.02.2018 року просить:

- визнати протиправними дії відповідача по нарахуванню пені;

- зобов'язати відповідача внести до зворотного боку інтегрованої картки платника податків ТОВ «Компанія «Енергопромгруп» з податку на додану вартість відомості про відсутність податкового боргу в сумі 293581,77 грн (в т.ч.: пеня - 293129,42 грн та штраф - 452,35 грн);

- визнати протиправними дії відповідача щодо прийняття податкової вимоги від 24.05.2017 року №7017-17;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу відповідача від 24.05.2017 року №7017-17.

Посилається на те, що оскаржуваним рішенням йому безпідставно нараховано податковий борг, а саме пеню в сумі 293129,42 грн та штраф - 452,35 грн, за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання по податку на додану вартість, визначеного у податковому повідомленні-рішенні від 21.11.2016 року №. Зазначив, що 17.11.2016 року ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі №813/4012/16 за позовом ТОВ «Компанія «Енергопромгруп» до Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними дій. 06.02.2017 року товариством було змінено позовні вимоги шляхом їх збільшення, додавши вимогу наступного змісту: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.11.2016 року №. Згідно з платіжними дорученнями від 01.03.2017 року, 06.03.2017 року, 13.03.2017 року та 24.04.2017 року позивачем сплачено усю суму грошового зобов'язання за вказаним податковим повідомленням-рішенням. В подальшому, 20.04.2017 року ТОВ «Компанія «Енергопромгруп» у межах справи №813/4012/16 подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, виключивши вимогу про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.11.2016 року №. Посилаючись на викладені обставини та п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України, ствердив, що у період з 06.02.2017 року і до 20.04.2017 року грошове зобов'язання вважалося неузгодженим. А відповідно до правових висновків, Вищого адміністративного суду України, що містяться в ухвалі від 11.08.2015 року у справі №826/12596/14, встановлення факту неузгодження суми грошового зобов'язання є підставою для визнання протиправною та скасування податкової вимоги. З урахуванням наведеного, вважає, що відповідачем протиправно надіслано на адресу позивача спірну податкову вимогу, крім того, сума боргу, зазначена у ній, необґрунтована, а тому звернувся до суду за судовим захистом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, покликаючись на підстави, викладені у позовній заяві та додаткових поясненнях, просить позов задовольнити.

Від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, в яких посилається на те, що управлінням аудиту Галицької ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області, на підставі ухвали Сихівського районного суду м.Львова від 01.09.2016 року в справі №464/6697/16-к, була проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «Компанія «Енергопромгруп» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаєморозрахунках з ТОВ «Надін груп» за період з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року. За результатами вказаної перевірки складено акт від 04.11.2016 року №4144/13-04-14- 01/34668455 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.11.2016 року № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» за січень 2016 року в сумі 1191981,00 грн (в т.ч.: за податковими зобов'язаннями - 953585,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 238396,00 грн). Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17.11.2016 року відкрито провадження у справі №813/4012/16 за позовом ТОВ «Компанія «Енергопромгруп» до Галицької ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними дій. Згідно заяви ТОВ «Компанія «Енергопромгруп» від 06.02.2017 року, долученої до матеріалів справи №813/4012/16, позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.11.2016 року №. У зв'язку із цим, відповідач, керуючись Наказом МФУ від 07.04.2016 року №422 «Про затвердження Порядку ведення органами ДФС України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету» (далі - Порядок), на підставі ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 06.02.2017 року в справі №813/4012/16, виключив з інтегрованої картки позивача донараховані за податковим повідомленням-рішенням від 21.11.2016 року № суми податкового боргу. 20.04.2017 року в судовому засіданні у справі №813/4012/16 представником ТОВ «Компанія «Енергопромгруп» зменшено позовні вимоги шляхом виключення вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.11.2016 року №. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 року в справі №813/4012/16 позов товариства задоволено. Вказане судове рішення вручене відповідачу 10.05.2017 року. А тому, відповідно до вимог Порядку, 19.05.2017 року в ІКП відображені суми грошового зобов'язання: основний платіж - 953585,00 грн (збільшена сума грошового зобов'язання по податку на додану вартість за січень 2016) та штрафна санкція - 238396,00 грн. Оскільки згідно ІКП станом на 23.05.2017 у позивача наявний податковий борг у сумі 293581,77 грн (пеня - 293129,42 грн, залишок несплаченої штрафної санкції згідно податкового повідомлення-рішення від 21.11.2016 року № - 452,35 грн), відповідачем сформовано оскаржувану податкову вимогу від 24.05.2017 року №7017-17. Покликаючись на правомірність спірного рішення та наявність підстав для його прийняття, вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, просить відмовити в його задоволенні, посилається на підстави, викладені в письмових запереченнях на позовну заяву та додаткових поясненнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Суд встановив, що ТОВ «Компанія «Енергопромгруп» () зареєстроване, як юридична особа, 27.10.2006 року. Основним видом економічної діяльності названого підприємства, згідно з відомостями, які містяться у ЄДР, є оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.

За результатами проведеної позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Компанія «Енергопромгруп» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаєморозрахунках з ТОВ «Надін груп» за період з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року складено акт від 04.11.2016 року №4144/13-04-14- 01/34668455.

На підставі вказаного акта Головним управлінням ДФС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.11.2016 року №, згідно якого ТОВ «Компанія «Енергопромгруп» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» в сумі 1191981,00 грн (в т.ч.: за податковими зобов'язаннями - 953585,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 238396,00 грн).

17.11.2016 року ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі №813/4012/16 за позовом ТОВ «Компанія «Енергопромгруп» до Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними дій по проведенню вищезгаданої перевірки.

06.02.2017 року ТОВ «Компанія «Енергопромгруп» збільшено розмір позовних вимог у справі №813/4012/16, додавши вимогу про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.11.2016 року №.

20.04.2017 року вказана вимога була виключена з числа позовних вимог, на підставі заяви ТОВ «Компанія «Енергопромгруп». Вказане не оспорювалось сторонами в судовому засіданні.

Згідно з платіжними дорученнями від 01.03.2017 року (на суму 100000,00 грн), 06.03.2017 року (на суму 153585,05 грн), 13.03.2017 року (на суму 700000,00 грн) та 24.04.2017 року (на суму 238396,00 грн) позивачем сплачено усю суму грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні від 21.11.2016 року №.

27.06.2017 року на адресу позивача надійшла спірна податкова вимога від 24.05.2017 року №7017-17, згідно якої станом на 23.05.2017 року сума податкового боргу ТОВ «Компанія «Енергопромгруп» за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 293581,77 грн (в т.ч.: пеня - 293129,42 грн та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 452,35 грн).

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що на переконання позивача відповідач протиправно нарахував йому пеню по податку на додану вартість, а також прийняв податкову вимогу від 24.05.2017 року №7017-17 про сплату податкового боргу. Вважаючи у зв'язку із цим свої права порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Приписами підп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно підп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Грошове зобов'язання платника податків, в силу вимог підп.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підп.14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Підпунктом 14.1.162 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України закріплено поняття пені як суми коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

У відповідності до підп.54.3.2 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Пунктом 57.3 ст.57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно з п.56.1 ст.56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно п.57.4 ст.57 Податкового кодексу України, пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов'язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов'язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами п.59.3 ст.59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Статтею 129 Податкового кодексу України передбачено порядок нарахування пені, згідно підп.129.1.1 п.129.1 якої після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Відповідно до підп.129.1.2 п.129.1 цієї ж статті, нарахування пені розпочинається: у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

В силу вимог підп.129.3.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України, нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Пеня, визначена підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день заниження (абз.2 п.129.4 ст.129 Податкового кодексу України).

Таким чином, пеня нараховується на суму коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір, але не сплатив у встановлені законодавством строки, та/або на суму штрафної (фінансової) санкції чи санкцій за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності, не сплачених платником у встановлені законодавством строки.

При цьому, нарахування пені за правилами підп.129.1.2 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України здійснюється не з моменту узгодження податкового зобов'язання або винесення податкової вимоги, а саме з дня настання граничного строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

І незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму податкового зобов'язання, такий платник після фактичного погашення податкового боргу (частини податкового боргу) повинен сплатити пеню у розмірі, який залежить від періоду прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач при проведенні перевірки встановив заниження позивачем у січні 2016 року податку на додану вартість на загальну суму 953585,00 грн.

У розрахунку пені, обчисленої на вищевказану суму заниження податкового зобов'язання, вказано «податкове повідомлення-рішення від 21.11.2016 року № вручене платнику 20.04.2017 року, граничний строк сплати - 19.05.2017 року». Нарахування пені проводилось у період з 01.03.2016 року по 29.04.2017 року (графи 7, 19 розрахунку). Облікова ставка НБУ, яка діяла на граничний день сплати за звітний період становить 22% (графа 6 розрахунку).

Даючи оцінку встановленим обставинам, суд враховує таке.

Організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) визначено Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422 «Про затвердження Порядку ведення органами ДФС України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету» (далі - Порядок).

Згідно з п.2 гл.4 розділу V цього Порядку «відображення в інформаційній системі органів ДФС результатів адміністративного та/або судового оскарження донарахованих сум з відповідним перенесенням до ІКП», залежно від інформації, яка завантажена в інформаційну систему органів ДФС з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, одночасно змінюється статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску та в ІКП відображається така інформація щодо оскарження донарахованих сум та прийнятих рішень відповідними органами, зокрема:

2) інформація з ухвали суду про відкриття провадження.

На підставі інформації з інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, про початок/продовження процедури судового оскарження (ухвала суду про відкриття провадження) донарахована/зменшена сума вважається неузгодженою (статус податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та рішення щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Оскаржується в судовому порядку»).

4) інформація з рішення суду, прийнятого по суті.

На підставі інформації про результати судового оскарження (рішення суду, прийнятого по суті) та у разі, якщо донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі підтверджується (статус податкових повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Вручено, судовий розгляд»), та якщо з урахуванням законодавчо встановлених строків вона вважається узгодженою, то в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо донарахування (поновлення у разі попереднього виключення з обліку)/зменшення суми.

Згідно долучених до матеріалів справи заперечень представника відповідача та наданих у судовому засіданні пояснень, на підставі вищевказаного пункту Порядку та інформації за результатами судового оскарження, у зв'язку із тим, що донарахована сума у повному обсязі підтвердилася, 20.04.2017 року статус податкового повідомлення-рішення від 21.11.2016 року № змінено на «вручено». А 19.05.2017 року в ІКП платника відображено поновлення донарахованої суми 1191981,00 грн (в т.ч.: за податковими зобов'язаннями - 953585,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 238396,00 грн).

Однак суд вважає такі дії відповідача необґрунтованими, з огляду на наступне.

Як видно з матеріалів справи, 20.04.2017 року позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.11.2016 року №, в межах справи №813/4012/16, була виключена з числа позовних вимог, на підставі заяви ТОВ «Компанія «Енергопромгруп».

Тобто суд не досліджував правомірність та підставність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 21.11.2016 року №, відповідно оцінка йому не надавалась та рішення суду, прийняте по суті - відсутнє.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що у розрахунку пені, зокрема його графах 16-18 «результати судового оскарження», не міститься жодних даних.

Звідси і висновок, що оскільки з урахуванням законодавчо встановлених строків донарахована відповідачем сума грошового зобов'язання по податку на додану вартість станом на 20.04.2017 року вважалася узгодженою, відтак застосування відповідачем у даному випадку положень абз.2 п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України (щодо обов'язку платника, у разі оскарження рішення контролюючого органу, самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження) є абсолютно безпідставним. Вказаний висновок обґрунтовується відсутністю процедури судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 21.11.2016 року №, за результатами якої б судом приймалося рішення по суті.

При цьому, суд не враховує аргументи відповідача про відсутність у Порядку визначеного алгоритму дій відповідальних працівників органів ДФС у ситуації, що склалася, з огляду на те, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Наведене відповідає правовій позиції Європейського суду з прав людини, викладеній у рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v.Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v.The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv.Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v.Croatia).

Оскільки саме держава не виконала свій обов'язок запровадити внутрішню процедуру, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Навіть у випадку, якщо вважати, що відповідач правомірно застосував до спірних правовідносин положення абз.2 п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, то ним все одно невірно визначено дату закінчення нарахування пені, оскільки 24.04.2017 року позивачем сплачено усю суму грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні від 21.11.2016 року №. Вказане підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними дорученнями від 01.03.2017 року (на суму 100000,00 грн), 06.03.2017 року (на суму 153585,05 грн), 13.03.2017 року (на суму 700000,00 грн) та 24.04.2017 року (на суму 238396,00 грн) та відображеними в ІКП ТОВ «Енергопрогруп» обліковими операціями.

Натомість, згідно наявного розрахунку пені, датою закінчення нарахування пені є 29.04.2017 року, що суперечить приписам підп.129.3.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України (нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань).

Між тим, суд звертає увагу, що у випадку якби податкове повідомлення-рішення від 21.11.2016 року № вручене позивачу 20.04.2017 року, то граничним строком сплати узгодженого грошового зобов'язання є 30.04.2017 року, а не 29.04.2017 року, як зазначено у розрахунку, адже за правилами п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення або наступних за днем узгодження. Тобто строк сплати розпочинається з наступного дня, а не в той самий день.

Також, представник відповідача не зуміла пояснити в судовому засіданні суду, з посиланнями на конкретні норми Податкового кодексу України, чому у наявному розрахунку пені граничним строком сплати грошового зобов'язання позивача є 19.05.2017 року, в той час як нарахування пені закінчилось 29.04.2017 року.

Таким чином, неправильність відображення відповідачем в ІКП вищеописаних дій платника призвело до невірного визначення дати закінчення нарахування пені та, відповідно, передчасність прийняття податкової вимоги від 24.05.2017 року №7017-17. А тому, спірне рішення слід скасувати як протиправне.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими та безпідставними вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача по нарахуванню пені та щодо прийняття податкової вимоги від 24.05.2017 року №7017-17, з огляду на таке.

З аналізу змісту п.56.1 ст.56 Податкового кодексу України, слідує висновок, що податковому органу надано право на прийняття рішень, а платник податку, у разі незгоди з прийнятими рішеннями має право на їх оскарження в адміністративному або судовому порядку.

Водночас у п.60.1 ст.60 Податкового кодексу України визначено, що податкова вимога вважається відкликаною, якщо, зокрема: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення (підп.60.1.1); рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі (підп.60.1.4).

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд повинен визначити чи відповідає такий законодавству та чи забезпечить він відновлення порушеного права позивача.

Враховуючи те, що відповідач, приймаючи податкову вимогу, діяв в межах, наданих йому законом повноважень, а достатнім способом захисту, який забезпечить відновлення порушеного права позивача у випадку встановлення судом протиправності оспорюваного рішення, є скасування цього рішення податкового органу, суд приходить висновку щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача по нарахуванню пені та щодо прийняття податкової вимоги від 24.05.2017 року №7017-17.

Вказана позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 року (справа №813/1008/16).

Щодо вимоги про зобов'язання відповідача внести до зворотного боку інтегрованої картки платника податків ТОВ «Компанія «Енергопромгруп» по податку на додану вартість відомості про відсутність податкового боргу в сумі 293581,77 грн (в т.ч.: пеня - 293129,42 грн та штраф - 452,35 грн), суд зважає на наступне.

Відповідно до п.1 гл.4 розділу V Порядку, працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження органу ДФС, до компетенції яких належать розгляд скарг при проведенні процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах при проведенні процедури судового оскарження прийнятих податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем забезпечують внесення даних до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації.

Відображенню в інформаційній системі органів ДФС підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв'язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.

Такими матеріалами, серед інших, є: рішення суду, прийняте по суті.

Тобто право позивача у цій частині наразі не є порушеним.

До того ж, жодного доказу про те, що відповідач після набрання даним рішенням законної сили буде ухилятись від здійснення коригування у картці особового рахунку позивача його показників у зв'язку із скасуванням оскаржуваної податкової вимоги, позивач не надав, а суд не встановив.

А як визначено у ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, предметом спору в адміністративній справі можуть бути лише існуючі правовідносини, а не ті, які можуть виникнути в майбутньому.

За наведених обставин, суд приходить висновку, що така вимога не підлягає задоволенню, з огляду на її передчасність, спрямованість на майбутнє та відсутність підстав вважати, що відповідач буде ухилятись від виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд приходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом визнання протиправною та скасування податкової вимоги Головного управління ДФС у Львівській області від 24.05.2017 року №7017-17. Інші позовні вимогі до задоволення не підлягають.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 205, 241-247, 250, 255, 293, 295, підп.15 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Львівській області від 24.05.2017 року №7017-17.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області (вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Енергопромгруп» (вул.Замкнена, 3/2 м.Львів, 79016; ) судовий збір в сумі 4403 (чотири тисячі чотириста три) гривні 73 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду буде складено до 31.03.2018 року.

Суддя Ланкевич А.З.

Оригінал повного тексту судового рішення складено в одному примірнику 26.03.2018 року.