Справа № 815/6891/17
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6891/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд: у складі головуючого судді Єфіменка К.С., при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Саратський завод продтоварів» до Головного управління ДФС України в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС України в Одеській області від 18.12.2017 року №,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Саратський завод продтоварів» до Головного управління ДФС України в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС України в Одеській області від 18.12.2017 року №.

В судовому засіданні 20.03.2018 року представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги з огляду на те, що під першої планової перевірки та другої позапланової перевірки позивача не було встановлено будь-якого викривлення показників відємного значення податку на прибуток підприємств, яке б було підтверджено відповідними письмовими доказами, навпаки посадовим особам податкового органу були надані всі необхідні документи податкового та бухгалтерського обліку підприємства, що підтверджували вірність проведених розрахунків показників податку на прибуток за перевірені податкові періоди. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки висновки податкових перевірок не були спростовані відповідними письмовими доказами, а тому, винесене податкове повідомлення-рішення є законним та не підлягає скасуванню.

Дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановив наступні факти та обставини:

Відповідачі Головне управління ДФС в Одеській області, на підставі ст.1 Закону України «Про державну податкову службу», є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст.ст.7,10,11 цього ж Закону здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового законодавства, нарахування та стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, надання висновків на повернення з бюджету надмірно сплачених податків та зборів, розгляду скарг платників податків, а тому позовні вимоги щодо оскарження його актів, дій чи бездіяльності з цього приводу, згідно ст.55 Конституції України, ч.1, п.1 ч.2 ст.17, ст.104 КАС України, підвідомчі адміністративним судам та повинні розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

Головним державним ревізором-інспектором відділу аудиту платників території обслуговування Арцизької ОДПІ аудиту ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_1 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «Саратський завод продтоварів» (ТОВ «Саратський ЗПТ») з питань, що стали предметом оскарження за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року валютного законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року.

За результатами перевірки був складений акт від 24.11.2017 року №1705/15-32-14-13/00379293. (надалі - Акт перевірки), який був отриманий ТОВ «Саратський завод продтоварів» 28.11.2017.

Актом перевірки було встановлено, порушення .п.п.138.1.1 п. 138.1 ст. 138, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування за 2014 рік на суму 127530 грн.

ТОВ «Саратський завод продтоварів» не погодившись із висновками акту перевірки 04.12.2017 року було подано заперечення, які були залишені без задоволення листом ГУ ДФС в Одеській області від 13.12.2017 року.

На підставі висновків акту перевірки від 04.12.2017 року Головним управлінням ДФС України в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.12.2017 № про зменшення відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток на суму 127 530 грн.. яке було отримано ТОВ «Саратський завод продтоварів» поштою 22.12.2017.

Представник позивача вважає, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 18.12.2017 № є протиправним та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, на сторінці 8 акту перевірки вказано, що при перевірці показника, відображеного в рядку 05.1. Декларації «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) згідно даних бухгалтерського обліку, а саме відповідно до даних кореспонденції бухгалтерських рахунків Д-т 79 «Фінансові результати» з Кт 90 «Собівартість реалізованих товарів», згідно наданих до перевірки документів: Головної книги за 2014 рік. обігово-сальдових пдомостей встановлено, що фактично згідно даних бухгалтерського обліку собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) за 2014 рік становить 9024379,00 грн., але підприємством відображено суму 9151909,00 грн.. що на 127530,00 грн. більше.

У зв'язку з викладеним, в акті перевірки вказано, що ТОВ «Саратський завод продтоварів» завищено рядок 05 Декларації «Витрати операційної діяльності» за рахунок «невідповідності даних декларації з даними бухгалтерського обліку на суму 127530 грн.»

Однак, зазначений висновок зроблений перевіркою без врахування усіх показників декларації з податок на прибуток за 2014 рік.

Представник відповідачів ГУ ДФС в Одеській області письмових заперечень проти позову зазначив, що хоча суми ПДВ за вказані податкові періоди й була формально сплачена та підтверджена наявними документами, але фактичних доказів надання послуг та використання їх у власній господарській діяльності під час здійснення податкової перевірки посадовими особами позивача надано не було, що позбавляло позивача право на формування валових витрат та податкового кредиту з ПДВ у відповідних податкових періодах. До того ж, під час проведеної податкової перевірки були встановлені факти не утримання та не перерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб, які є працівниками підприємства за надані ним блага. В перевірений період часу також встановлення порушення позивачем строків повернення валютної виручки з-за кордону за зовнішньоекономічними операціями за що були правомірно нараховані штрафні санкції.

Розглянувши оскаржений акт субєкту владних повноважень, суд виходячи з положень ч.2 ст.2 КАС України, проходить до висновку, що оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з

використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При визначенні суми валових витрат та податку на додану вартість, що підлягає включенню до податкового кредиту та подальшому бюджетному відшкодуванню, податковий орган враховував наступні норми Податкового кодексу України.

Так, у відповідності до норми п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Об'єкт оподаткування цим податком визначений у ст.134 ПК України.

Згідно п.138.1 ст.138 цього Кодексу, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Склад витрат і порядок їх визначення закріплений в ст.138 зазначеного Кодексу. Зокрема, за нормою п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України витрати операційної діяльності включають в себе собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Одночасно нормою абз.1 п.138.2 ст.138 ПК України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати валові витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, валові витрати. При цьому неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Разом з тим, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (про що було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року № 1936/11/13-11).

Форма декларації з податку на прибуток із додатками в редакції, яка існувала на дату подання ТОВ «Саратський завод продтоварів», затверджена Наказом міністерства доходів і зборів України від 30.12.2013 №872.

Із вказаної форми вбачається, що собівартість товару відображається у показнику рядку 05.1 декларації з податку на прибуток «Собівартість товарів». При цьому вказаний показних слід розглядати з врахуванням показника рядку 06.4.28 «Перерахунок витрат у разі зміни суми компенсації вартості товарів», так як показник рядку 06.4.28 відображає коригування собівартості товарів у бік збільшення або зменшення, внаслідок чого змінюється загальна сума собівартості товарів.

ТОВ «Саратський завод продтоварів» у декларації з прибутку за 2014 року у рядку 05.1 «Собівартість товарів» дійсно була відображена собівартість реалізованих в звітному періоді товарів у розмірі 9151909,00 грн. Між тим, в той же час у рядку 06.4.28 «Перерахунок витрат у разі зміни суми компенсації вартості товарів» було відображене зменшення собівартості внаслідок повернення товарів у сумі 160462,00 грн., що призвело до зменшення собівартості реалізованих товарів на 160462,00 грн.

Таким чином, за даними декларації з податку на прибуток собівартість реалізованих товарів у 2014 році становить 8991447,00 грн. (9151909,00 грн. 160462,00 грн.), а не 9151909,00 грн., як - помилково вказано у акті перевірки.

Дійсна собівартість реалізованих товарів, яка була відображена ТОВ «Саратський завод продтоварів», є на 32931,94 грн.. меншою ніж сума 9024379 грн., на яку з невідомих підстав послались в акті перевірки (9024379,00 грн. 8991447,06 грн.)

Таким чином, протиправне ігнорування показника рядку 06.4.28 «Перерахунок витрат у разі зміни суми компенсації вартості товарів» призвело до безпідставного висновку про завищення від'ємного значення обєкту оподаткування за 2014 рік на суму 127530,00 грн.

Оскільки суд встановив, що висновок податкового органу про завищення показників валових витрат (збитків) підприємства за 2014 рік не ґрунтується на даних податкової звітності позивача та даних його бухгалтерського обліку, на підставі положень ч.1 ст.245 КАС України повинен позовні вимоги задовольнити: визнати протиправними та скасувати оскаржене податкові повідомлення-рішення від 18.12.2017 року №.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.139,242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС України в Одеській області від 18.12.2017 року №.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 26.03.2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Єфіменко К.С.

.