Справа № 379/1113/17
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №379/1113/17 Головуючий у 1-й інстанції: Василенко О.М. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Земляної Г.В.
суддів Сорочко Є.О., Лічевецкого І.О.

за участю секретаря Данилюк Л.О.

розглянувши в у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області
на постанову Таращанського районного суду Київської області від 28 серпня 2017 року (розглянуту в порядку скороченого провадження)
у справі №379/1113/17
за позовом ОСОБА_1
до відповідача Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області
про визнання незаконними дій та бездіяльність органу державної влади, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :
У серпні 2017 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просив:
- визнати протиправними дії Білоцерківського об`єднаного управлінням Пенсійного фонду України в Київській області щодо відмови в призначенні та виплаті йому пенсії відповідно до довідки за № 770-1 від 01.06.2017 року про заробітну плату, одержану в зоні відчуження виданої Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Київській області;
- зобов`язати Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області призначити та виплачувати йому пенсію відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2014 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням довідки № 770-1 від 01.06.2017 року про заробітну плату, одержану в зоні відчуження виданої ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Київській області.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він має право на перерахунок пенсії відповідно до складових та розмірів зазначених в довідці №770-1 від 01.06.2017 виданої Ліквідаційною комісією ГУ МВС України.
Постановою Таращанського районного суду Київської області від 28 серпня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Білоцерківського об`єднаного управлінням Пенсійного фонду України в Київській області, щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні та виплаті пенсії відповідно до довідки за № 770-1 від 01.06.2017 року про заробітну плату, одержану в зоні відчуження виданої ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Київській області. Зобов`язано Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2014 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням довідки № 770-1 від 01.06.2017 року про заробітну плату, одержану в зоні відчуження виданої ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Київській області.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що позивачу призначено та здійснено розрахунок пенсії відповідно до тих розмірів та складових, які він отримував та які були встановлені йому згідно первинних документів, а тому підстав для здійснення перерахунку пенсії згідно довідки №770-1, яка не підтверджена первинними документами та відповідно підстав задоволення судом першої інстанції позовних вимог позивача відсутні.
Позивачем було подано відзив (заперечення) на апеляційну скаргу в якому зазначено, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції й відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права.
Позивача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечував та просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315, статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Білоцерківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році першої категорії, інвалід ІІ групи із захворюванням, пов`язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Київською облдержадміністрацією 13.01.2004 року та вкладкою до посвідчення.
01 березня 2017 року Таращанським районним судом Київської області було прийнято рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області в особі Голови ліквідаційної комісії Стаховського І.Ф., третя особа: Управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області, відповідно до якого зобов`язано ГУ МВС України в Київській області провести перерахунок та видати позивачу довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження відповідно до маршрутного листа за період з 03.05.1986р. по 09.05.1986р. для пред`явлення до органів Пенсійного фонду України для нарахування та виплати пенсії врахувавши:
- посадовий оклад та оклад (135 крб.) підвищений на 25% в подвійному розмірі з урахуванням зони небезпеки в кратних розмірах ІІІ зона небезпеки, кратність V;
- роботу у вихідний день (09.05.1986 року) з оплатою в подвійному розмірі з урахуванням кратності V;
- підвищення посадового окладу (135 крб.) на 25% за роботу в районі з підвищеною радіоактивністю;
- добових в розмірі 3 крб. 50 коп. в день; грошову компенсацію замість продовольчого пайка в розмірі 16 крб. 52 коп. в місяць.
На виконання постанови суду Таращанським РВ ГУ МВС України в Київській області позивачу було видано довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках № 770-1 від 01.06.2017 року, в яку включено всі суми виплат, визначених постановою.
28 липня 2017 року позивач звернувся до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, із заявою про перерахунок йому пенсії відповідно до довідки № 770-1 від 01.06.2017 року про заробітну плату, одержану в зоні відчуження виданої ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Київській області.
Проте, рішенням від 03.08.2017 № 41 відповідач відмовив позивачеві у перерахунку пенсії згідно наданої ним довідки, оскільки, на думку відповідача, у вказану довідку безпідставно внесені суми коефеціентів кратності підвищення до 100% посадових окладів, а норми Кодексу законів про працю УРСР на працівників органів внутрішніх справ, в тому числі щодо режиму робочого часу, додаткової оплати за роботу у вихідні дні, святкові і неробочі дні, надурочні і нічні години.
Крім того, первинними документами не підтверджено отримання позивачем зазначених виплат, відсотків та коефіцієнтів.
Вважаючи прийняте податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав з даною позовною заявою.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно було прийнято податкове повідомлення-рішення, яким позивачу визначено земельний податок з фізичних осіб, оскільки позивач є платником єдиного податку і використовує нежитлове приміщення для провадження підприємницької діяльності.
Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.
Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначається Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210, згідно з яким пенсії за бажанням осіб можуть призначатися, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках у розмірі відшкодування фактичних збитків (пункт 1 Порядку).
Відповідно до пункту 7 Порядку № 1210 пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).
Згідно з пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.
Тобто, роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 13 лютого 2018 року справа № 358/1179/17.
Як вбачається з матеріалів справи на виконання рішення суду Таращанським РВ ГУ МВС України в Київській області позивачу було видано довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках № 770-1 від 01.06.2017 року, в яку включено всі суми виплат, визначених постановою.
Проте, дослідивши довідку № 770-1 від 01.06.2017 вбачається що виплати зазначені на підставі рішення Таращанського районного суду Київської області, а не на підставі фактично отриманих виплат згідно розрахункових листів чи інших первинних документів.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі довідки №770-1 від 01.06.2017 року виданої Таращанським РВ ГУМВС України у Київській області відсутні, оскільки зазначені в цій довідці дані не підтверджені розрахунковими документами (відомостями) та фактично не отримувались позивачем.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, згідно з результатами звірки №6087/01 від 20.12.2017 проведеного Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області про перевірку достовірності довідок про заробітну плату для обчислення пенсії було проведено звірку відомостей, поданих для обчислення пенсії ОСОБА_1 (довідка про заробітну плату від 04.01.2012 №16 та від 01.06.2017 №770-1) з первинними документами Таращанського районного відділу головного управління МВС України в Київській області за період з 03.05.1986 по 09.05.1986.
Перевіркою встановлено, що у розрахунковому листі (особова картка) за 1986 рік Таращанського районного відділу ГУ МВС України у Київській області відображені суми нарахувань заробітної плати позивача. При перевірці відомостей, а саме посадового окладу у розмірі 135 крб., який нараховано і сплачено у травні 1986 року, зазначених в довідці №16 від 04.01.2012 (відповідно до якої позивачу було здійснено нарахування пенсії), з первинними документами розрахунковий лист (особова картка) за 1986 рік розбіжностей не виявлено.
Водночас при звірці відомостей зазначених в довідці №770-1 від 01.06.2017 (з якої позивач просив здійснити перерахунок пенсії), дані розрахунку оплати праці за дні роботи в зоні відчудження м. Прип`ять з 03.05.1986 по 09.05.1986 посадовий оклад (135 крб.) підвищений на 25 %. в подвійному розмірі, оплата праці у вихідний день (9 травня), грошова компенсація замість продовольчого пайка відсутні, і первинними документами не підтверджені.
Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі довідки № 770-1 від 01.06.2017 року, виданої Таращанським РВ ГУМВС у Київській області, оскільки зазначені в цій довідці дані не підтверджені розрахунковими документами (відомостями).
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).
Враховуючи встановлені обставини колегія суддів дійшла висновку, що відповідач діяв межах, на підставах та у спосіб встановлений чинним законодавством, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, тому постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 242, 246, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області задовольнити.
Постанову Таращанського районного суду Київської області від 28 серпня 2017 року скасувати.
Прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання незаконними дій та бездіяльність органу державної влади, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст постанови буде складено протягом п`яти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Є.О. Сорочко

І.О. Лічевецький