Справа № 697/2564/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 697/2564/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Троян Н.М.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13 грудня 2017 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Канів, дата складання повного тексту рішення) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року, ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення певних дій, посилаючись на те, що вона має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 4.

З 26.04.1992 року їй призначено пенсію за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується пенсійним посвідченням № 120971. 19.11.2017 року при зверненні до Канівського об'єднаного УПФУ Черкаської області вона дізналася, що їй нараховують за понаднормовий стаж не в повному обсязі.

20.11.2017 року вона звернулася до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії з її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік понад 15 років з урахуванням середньомісячного заробітку, відповідно до ч.2 ст. 56 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 20.11.2017 року.

23.11.2017 року відповідачем відмовлено їй у перерахунку пенсії з тих підстав, що пенсію обчислено нормами чинного законодавства, підстави для перерахунку доплати за понаднормовий стаж відсутні, оскільки положення Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються лише права на пенсію.

Стаття 28 Закону № 1058 визначає розмір доплати за понаднормовий стаж, а саме за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років жінкам (якщо пенсію призначено до 01.10.2011) пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Її загальний страховий стаж, згідно пенсійної справи становить 35 років, відповідно понаднормовий стаж становить 20 років.

Середньомісячний заробіток становить 2 738, 30 грн. Один процент середньомісячного заробітку становить 27, 383 грн. Відповідно, доплата до основної пенсії за понаднормовий стаж становить 27,383х20=547,66 грн. Згідно вимог ст. 28 Закону № 1058-ІV страховий стаж їй обраховано не вірно з понаднормового стажу з додатком до пенсії 1% за кожний рік роботи понад установлений законодавством з розрахунку прожиткового мінімуму. Вважає, що згідно ч.2 ст. 56 ЗУ № 796-ХІІ понаднормовий стаж повинен бути обрахований з основного розміру заробітку з подальшим додатком до пенсії 1% за кожний рік понад установлений стаж 15 років для жінок, але не вище за 75% заробітку.

Просить суд визнати протиправними дії Канівського об'єднаного УПФУ Черкаської області щодо відмови в проведенні перерахунку, нарахування та виплати ОСОБА_3 пенсії з її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років відповідно до ч.2 ст. 56 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати Канівське об'єднане УПФУ Черкаської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з 20.11.2017 року збільшенням на 1% заробітку за кожен послідуючий рік роботи понад мінімальний стаж 15 років з урахуванням середньомісячного заробітку, розрахованого згідно ст. 27 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до положень ч.2 ст. 56 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; стягнути з відповідача Канівського об'єднаного УПФУ Черкаської області на її користь понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 640, 00 грн.

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Канівського об'єднаного Управління пенсійного фонду України Черкаської області щодо відмови в проведенні перерахунку, нарахування та виплати ОСОБА_3 пенсії з її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років відповідно до положень ч.2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язано Канівське об'єднане Управління пенсійного фонду України Черкаської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3, 14.101940 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, з 01.12.2017 року з її збільшенням на 1% заробітку за кожен послідуючий рік роботи понад мінімальний стаж 15 років з урахуванням середньомісячного заробітку, розрахованого згідно ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до положень ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову з мотивів неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.13 ст.10 КАС України, суд під час розгляду справи в судовому засіданні здійснює повне фіксування його перебігу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу, крім випадків, визначених цим Кодексом. Порядок такого фіксування встановлюється цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.229 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

За наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.2 ст.313 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_3 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 від 24.12.1992 року категорія 4.

26.04.1992 року позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із зменшенням пенсійного віку згідно ст.55 Закону Української «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

20.11.2017 року позивач звернулася до Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області із заявою про перерахунок та виплату пенсії з її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік понад 15 років з урахуванням середньомісячного заробітку, розрахованого відповідно до ч.2 cт.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

23.11.2017 року листом № 415/Н-10 відповідачем відмовлено позивачу у перерахунку пенсії (а.с.11) з тих підстав, що пенсію обчислено за нормами чинного законодавства, підстави для перегляду доплати за понаднормовий стаж відсутні, оскільки положення Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються лише права на пенсію, проте ст.55 даного Закону передбачає, що виплата пенсії проводиться згідно з Законом «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», статтею 28 якого передбачено, що пенсія за віком збільшується на 1 відсоток за кожний рік страхового стажу понад 20 років (якщо пенсію призначено до 01.10.2011).

Як встановлено матеріалами справи, що загальний страховий стаж у позивача складає 35 років. Середньомісячний заробіток становить 2738,30. Доплата до пенсії, розрахованої відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» 143,76 грн.

На думку позивача, згідно ч.2 ст.56 Закону України № 796-ХІІ понаднормовий стаж повинно бути обраховано, з основного розміру заробітку з подальшим додатком до пенсії 1 % за кожний рік роботи понад установлений стаж 15 років для жінок, але не вище за 75 % заробітку.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів звертає увагу на наступне.

Щодо підстав перерахунку пенсії позивача відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Як зазначено у статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення», умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (№ 796-XII) або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Виходячи з наведеного, зазначеній категорії громадян надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним законом, яким є Закон України «Про пенсійне забезпечення» або спеціальним законом, яким є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З заяви позивача про перерахунок пенсії видно, що він скористався своїм правом вибору і обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, передбаченого спеціальним Законом № 796-XII.

Цим Законом визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Призначення та виплата пенсій особам, які відносяться до категорії 1, 2, 3, 4 провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

За змістом частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (№ 1058-IV) за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3,4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки 20 років, жінки 15 років, із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки 10 років і більше, жінки 7 років 6 місяців і більше не вище 85% заробітку.

У звязку з цим для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер та визначений у частині 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Аналіз цієї норми спеціального Закону свідчить про те, що вона визначає особливі умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 28 загального Закону № 1058-IV за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1% розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1% мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині 2 статті 56 спеціального Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цією частиною стаж роботи.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України у постановах від 10 червня 2008 року (справа № 21-1748во07), від 7 липня 2015 року (справа № 21-727а15), від 20 вересня 2016 року (справа № 21-1255а16).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що особи мають право самостійно обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що підтверджено матеріалами пенсійної справи, що 26.04.1992 року позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із зменшенням пенсійного віку згідно ст.55 Закону Української «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується довідкою відповідача та пенсійним посвідченням.

Позивач фактично обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені спеціальним Законом, а саме Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що, зокрема підтверджується заявою позивача від 20.11.2017 року.

Таким чином, позивачу, якому призначена пенсія на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років для жінок і 20 для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Оскільки позивач просила здійснити перерахунок призначеної їй пенсії з урахуванням норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у відповідача не було правових підстав керуватися нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» без врахування пільг, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» при вирішенні питань правомірності обчислення розміру понаднормового стажу позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 17.02.2016 та від 07.07.2016 у справах № 162/820/15-а (К/800/49010/15) та № 162/628/15-а (К/800/41158/15).

Згідно з постановою колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 07 липня 2015 року по справі № 21-727а/15 встановлено право громадян на пенсію в повному розмірі, які віднесені до 1, 2, 3, 4 категорій потерпілих від наслідків Чорнобильської катастрофи, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки 20 років, жінки 15 років, із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад встановлений ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ, але не вище 75 % заробітку. У звязку з цим для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер та визначений ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ.

Згідно положень ч. 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду.

Як зазначено у п. 1. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486, управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об'єднані управління (далі управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд). Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до п.2. Положення управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду.

Згідно п. 3 Положення одним з основних завдань Управління є призначення (перерахунок) пенсій.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Враховуючи те, що позивач звернулася за перерахунком пенсії 20.11.2017 року, що передувало зверненню з позовом до суду, то перерахунок пенсії повинен здійснюватися з 01.12.2017 року.

Щодо посилання відповідача на те, що позивачу призначена і виплачується пенсія відповідно до норм Закону № 1058-IV, розмір пенсії за віком розраховано відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, тому перерахунок пенсії може проводитися лише за нормами цього Закону, а положення частини 2 статті 56 Закону № 796-XII застосуванню не підлягають, коленія суддів зазначає наступне.

Таке тлумачення відповідачем норм законодавства, які регулюють спірні відносини, є помилковим, оскільки ґрунтується на неправильному застосуванні правових норм.

На підставі вмще зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що відмова відповідача у перерахунку позивачеві пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин, була незаконною і не відповідала принципу верховенства права, наслідком чого було обмеження права позивача на перерахунок пенсії із збільшенням її розміру.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 229, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області - залишити без задоволення, а постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13 грудня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 27 березня 2018 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: В.А. Твердохліб,

Н.М. Троян