Справа № 728/419/15-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2018 року

Київ

справа №728/419/15-а

адміністративне провадження №К/9901/9824/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 728/419/15-а

за позовом ОСОБА_1 до начальника управління соціального захисту населення Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області Фурсової Зої Володимирівни про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області, прийняту 11 травня 2016 року у складі судді Лободи Н.В. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду, прийняту 09 червня 2016 року у складі колегії суддів: головуючого судді Кузьменко В.В., суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій начальника управління соціального захисту населення Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області Фурсової Зої Володимирівни протиправними, скасування рішення, зобов'язання забезпечити проведення нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення.

Постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20 березня 2015 позовні вимоги задоволено.

Визнано протизаконним та скасовано рішення начальника управління соціального захисту населення Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області Фурсової Зої Володимирівни, викладене у листі від 03 листопада 2014 року № 03-04/4071, щодо відсутності підстав для виплати та відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії.

Зобов'язано начальника управління соціального захисту населення Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області Фурсову З.В. забезпечити проведення нарахування та виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі трьох мінімальних заробітних плат у відповідності до положень статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 вказану постанову залишено без змін.

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду, прийняту 09 червня 2016 року, відмовлено у задоволенні подання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

У касаційній скарзі позивач заявив вимогу про скасування судових рішень судів попередніх інстанцій та задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Заперечень на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не подано.

Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час звернення із заявою про зміну способу виконання судового рішення) встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У цій справі суд задовольнив позовні вимоги у тому числі стосовно зобов'язання відповідача забезпечити проведення нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення.

За приписами пункту другого частини четвертої статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (пункт 2 частини 2 статті 162 КАС України).

Зобов'язання, покладені на відповідача судом першої інстанції, є позовними вимогами як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин заявник просив змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови. Хоча в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (статті 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції, задовольняючи заяву про зміну способу виконання рішення, не звернув увагу та не врахував відмінності між позовною вимогою як обраним судом видом захисту порушених прав позивача від способу виконання судового рішення як одного з його заходів, чим змінив постанову суду по суті за відсутності на це процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

Вирішення питання про стягнення коштів як заборгованості невиплаченої пенсії, яка нарахована у разі виконання рішення адміністративного суду, відноситься до юрисдикції цивільних судів.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Суд зауважує, що підстави для задоволення клопотання позивача про залишення касаційної скарги без розгляду відсутні, оскільки можливість звернення з таким клопотанням законом не передбачена.

У касаційній скарзі заявник посилається на наявність, як він вважає, преюдиційних судових рішень, які помилково не враховані судами попередніх інстанцій.

Доводи позивача не можна визнати обґрунтованими, оскільки судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у інших справах, де аналогічні заяви задоволено, не є преюдиційними, оскільки не встановлюють фактів, які мають значення для цього спору.

Водночас, висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо правозастосування, наведені в інших справах, не є обов'язковими для врахування судами при розгляді справ.

Також, суд не погоджується з доводами позивача, що не задоволення заяви про зміну способу виконання судових рішень є порушенням принципу правової визначеності, оскільки ставить під сумнів саме судове рішення.

Так, відмовляючи у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення, суди не ставили під сумнів чинність, обов'язковість самого судового рішення. Однак, діючи у порядку, що встановлений законом, суди не дійшли висновку про неможливість встановити інший спосіб виконання.

Посилань на відсутність коштів чи належного фінансування, вимог щодо надання додаткових доказів, як зазначає позивач, судові рішення не містять.

Суди першої та апеляційної інстанцій ухвалили судове рішення, правильно застосувавши норми матеріального права та не допустивши порушень норм процесуального права, тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області, прийняту 11 травня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду, прийняту 09 червня 2016 року у справі № 728/419/15-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

/підпис/

...........................

/підпис/

...........................

/підпис/

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон ,

Судді Верховного Суду

З оригіналом згідно

А.В. Савченко