Справа № 571/19/17
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Комзюк А.Ф.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

"19" березня 2018 р. Справа № 571/19/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши у письмовому провадженні клопотання Заступника прокурора Рівненської області про забезпечення позову у справі за позовом Заступника керівника Сарненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рокитнівського професійного ліцею до Рокитнівської районної ради Рівненської області, третя особа: Управління освіти і науки Рівненської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішень Рокитнівської районної ради № 86 від 25.05.2016 року та № 102 від 15.07.2016 року ,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Заступник керівника Сарненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рокитнівського професійного ліцею звернувся до суду з адміністративним позовом до Рокитнівської районної ради Рівненської області, в якому просив :

- визнати незаконним та скасувати рішення Рокитнівської районної ради №86 від 25.05.2016 "Про надання згоди на прийняття у спільну власність територіальних громад сіл, селищ Рокитнівського району гуртожитку №2 Рокитнівського професійного ліцею";

- визнати незаконним та скасувати рішення Рокитнівської районної ради №'102 від 15.07.2016 "Про внесення змін до рішення районної ради від 25.05.2016 №86 "Про надання згоди на прийняття у спільну власність територіальних громад сіл, селищ Рокитнівського району гуртожитку №2 Рокитнівського професійного ліцею".

Постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 29 січня 2018 року у задоволенні адміністративного позову заступника керівника Сарненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рокитнівського професійного ліцею до Рокитнівської районної ради Рівненської області про визнання протиправними та скасування рішень Рокитнівської районної ради №86 від 25.05.2016 року "Про надання згоди на прийняття у спільну власність територіальних громад сіл, селищ Рокитнівського району гуртожитку №2 Рокитнівського професійного ліцею" та №102 від 15.07.2016 року "Про внесення змін до рішення районної ради від 25.05.2016 №86 "Про надання згоди на прийняття у спільну власність територіальних громад сіл, селищ Рокитнівського району гуртожитку №2 Рокитнівського професійного ліцею"- відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Заступник прокурора Рівненської області подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Водночас, в апеляційній скарзі міститься клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішень Рокитнівської районної ради №86 від 25.05.2016 "Про надання згоди на прийняття у спільну власність територіальних громад сіл, селищ Рокитнівського району гуртожитку №2 Рокитнівського професійного ліцею" та №102 від 15.07.2016 "Про внесення змін до рішення районної ради від 25.05.2016 №86 "Про надання згоди на прийняття у спільну власність територіальних громад сіл, селищ Рокитнівського району гуртожитку №2 Рокитнівського професійного ліцею" до закінчення розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Необхідність вжиття заходів забезпечення адміністративного позову обґрунтовано тим, що наявна реальна загроза настання правових наслідків в результаті прийняття оскаржуваних рішень, а саме прийняття відповідного рішення Міністерством освіти і науки України та прийняття аналогічних рішень районною радою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про забезпечення адміністративного позову не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України (у чинній редакції) забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Перелік видів забезпечення позову встановлено ч. 1 ст. 151 КАС України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, зокрема зазначено, що судам необхідно враховувати, що, згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Таким чином, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Колегією суддів враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні від 15 листопада 2007 року по справі «Бендерський проти України», в якому Суд зазначив, що судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є надання тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об'єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи стислі строки розгляду заяви про забезпечення позову, у суду відсутня можливість у витребуванні додаткових доказів в порядку ст.. 70-77 КАС України, які б змогли надати суду можливість забезпечити позов.

Таким чином, в справах, у яких заявлені клопотання про забезпечення позову, обов'язок доказування покладається на заявника.

Однак, судом апеляційної інстанції встановлено, що прокурором не наведено жодних належних підстав для забезпечення позову, зокрема, не вказано яка саме існує реальна загроза настання правових наслідків у разі незабезпечення позову, у чому полягає очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника Рокитнівському професійному ліцею.

Також заявником не надано інші відомості, які потрібні для забезпечення позову, на підтвердження можливих негативних наслідків

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав, передбачених статтею 150 КАС України для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 150,151,154,329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Заступника прокурора Рівненської області про забезпечення адміністративного позову у справі № 571/19/17 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко