Справа № 346/3711/17
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/11998/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С.М.,

суддів Гулида Р.М., Улицького В.З.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Коломийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2017 року (ухвалене головуючим - суддею Димашка В.П. о 09 год 40 хв у м. Коломия) у справі № 346/3711/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коломийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання відмови незаконною та зобов`язання зарахування періоду роботи до спеціального стажу та виплати грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просить визнати незаконною відмову Коломийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області у врахуванні періоду її роботи з 02.01.1991 року по 11.09.2001 року до стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років; зобов`язати Коломийське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати період її роботи з 02.01.1991 року по 11.09.2001 року в стаж роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та виплатити їй грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що пропрацювавши понад 30 років в закладах та установах, державної або комунальної форми власності на педагогічних посадах, має право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Однак отримала відмову з якою категорично не погоджується.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.11.2017 адміністративний позов задоволено. Визнано відмову Коломийського об`єднаного Управління Пенсійного фонду Івано-Франківської області у врахуванні періоду роботи ОСОБА_1 з 02.01.1991 по 11.09.2001 до стажу роботи на посадах, робота яких дає право на призначення пенсії за вислугу років незаконною. Зобов`язано Коломийське об`єднане Управління Пенсійного фонду Івано-Франківської області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 02.01.1991 по 11.09.2001 в стаж роботи на посадах, робота яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявний страховий стаж на посадах, які дають право на виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вказану постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконною, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що страховий стаж позивача на посадах, які дають право на виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є меншим за необхідний, оскільки посада балетмейстера - як основне місце роботи відповідно до записів трудової книжки в переліку посад за якими надається право на виплату грошової допомоги не передбачено, а тому період роботи на цій посаді не може бути зарахований до спеціального стажу, що дає право виходу на пенсію за вислугу років.

Позивачем на апеляційну скаргу подано відзив, в якому покликається на те, що її посада за весь період роботи починаючи з 01.02.1979 і подень досягнення пенсійного віку, повністю відповідає переліку посад позашкільних навчальних закладів, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що підтверджується первинним документами, а тому вважає, що рішення суду першої інстанції є правомірним та підлягає залишенню без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що з 20.04.2017 року, відповідно до поданої позивачем 11.04.2017 року заяви та документів, їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У червні 2017 року позивач звернулася до управління із заявою щодо права на виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, як особі, що на день досягнення пенсійного віку працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»- «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на що отримала відмову управління (лист №121/П-15 від 20.06.2017 року). Так відповідач обгруновуючи свою відмову покликався на те, що стаж роботи з 02.01.1991 по 11.09.2001 їй до стажу, який дає право на виплату грошової допомоги, не зараховують, оскільки в трудовій книжці зазначено, що з 28.12.1990 її переведено балетмейстером бальних і народних танців.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з'ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

У відповідності до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах, державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» - ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у в розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України. (Розділ XV доповнено пунктом 7-1 згідно із Законом № 3668-VI від 08.07.2011).

Постановою КМУ від 23.11.2011 № 1191 затверджено порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.

Відповідно до п. 2 вказаного порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Відповідно до п. 5 вказаного порядку грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Відповідно до п. 6 вказаного порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення.

Відповідно до п. 7 вказаного порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Переліком посад, закладів, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 в розділі «Освіта» «Позашкільні навчальні заклади» передбачено посади директорів, їх заступників з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідувачів відділів (лабораторій, кабінетів), художніх керівників, керівників гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Відповідно до пункту ««ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають артисти театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів при стажі творчої діяльності від 20 до 35 років за переліком та у порядку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, але не раніше досягнення 55 років.

Відповідно до вимог ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що згідно записів трудової книжки позивачки виданої на ім`я ОСОБА_1 (згідно запису на трудовій книжці прізвище ОСОБА_1 змінено на прізвище чоловіка ОСОБА_1 на підставі Наказу № 28 від 03.01.1983; змінено прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_1 згідно наказу № 39 к від 01.09.1997, змінено прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_1 відповідно до наказу № 8 від 28.02.2000; зміна прізвища також підтверджується повторним свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, повторним свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, повторним свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_3), 06.02.1979 позивач прийнята керівником гуртка бальні танці, народні танці в Коломийський міський будинок піонерів; 17.11.1986 звільнена по ст. 36 пункт 5 в порядку переводу в ДЮСШ; 16.12.1986 прийнята керівником бальних танців в Коломийський будинок піонерів; 28.12.1990 переведена балетмейстером бальних і народних танців; 11.09.2001 звільнена з посади балетмейстера та керівника гуртка по ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) (наказ №45к від 10.09.2001); 01.10.2002 призначена балетмейстером та керівником ансамблю бального танцю в будинку школяра м. Коломия (02.01.2004 назву «Будинок школяра змінено на «Будинок дитячої та юнацької творчості); 31.03.2006 рішенням атестаційної комісії підтверджено категорію 2 керівник гуртка» із встановленням 10 тарифного розряду та зарплати.

Колегія суддів зазначає, що згідно цих записів вбачається, що 28.12.1990 позивач переведена балетмейстером бальних і народних танців. Однак потрібно зауважити, що згідно запису в трудовій книзі №8 від 11.09.2001 ОСОБА_1 звільнена з посади балетмейстера та керівника гуртка по ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) (наказ №45к від 10.09.2001).

Тобто можна зробити висновок, що є певна неточність у записах здійснених в трудовій книжці, оскільки 28.12.1990 позивач переведена балетмейстером бальних і народних танців, а звільнена 11.09.2001 звільнена з посади балетмейстера та керівника гуртка, при цьому інших записів про переведення за період з 28.12.1990 по 11.09.2001 не має.

Пунктами 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 передбачено також, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Оскільки в трудовій книжці містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу, колегія суддів вважає за потрібне врахувати інші документи, які містять відомості про періоди роботи позивача.

Так у картках-довідках за 1994-1996 роки посада ОСОБА_1 зазначена костюмер 0, 5, керівник гуртка, балетмейстер, у картці-довідці за 1997-2000 посаду зазначено балетмейстер, керівник гуртка.

Відповідно до акту № 25 звірки документів про стаж роботи позивача, які дають право на пенсію № 25 від 21.04.2017, встановлено, що відповідно до наказу № 301 від 28.12.1990, позивач з 02.01.1991 по 11.09.2001 року була переведена на ставку балетмейстера бальних і народних танців і 12 год. гуртка «бальні танці» будинку школяра.

В атестаційних листах за всі роки, в яких проводилась атестація працівників Будинку школяра (перейменованого згодом на Будинок дитячої та юнацької творчості), посада ОСОБА_1 зазначена як керівник гуртка. Зокрема, в атестаційних листах від 22.04.1996 та від 04.04.2001 міститься характеристика якості виконання посадових обов`язків, та висновки атестаційної комісії, згідно яких вона відповідає займаній посаді керівника гуртка.

Відтак колегія суддів вважає, що в оскаржувані періоди позивач по суті працювала на посаді керівника гуртка, що дає право зарахувати цей стаж для отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Коломийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2017 року у справі № 346/3711/17 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Р. М. Гулид
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 26 березня 2018 року