Справа № 389/563/18
Суддя: Берднікова Г. В.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

28.03.2018 Провадження №2-а/389/13/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2018 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Берднікової Г.В.

при секретарі Чукановій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Знамянка за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №5 батальйону УПП у Кіровоградській області ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №5 батальйону УПП у Кіровоградській області ДПП ОСОБА_2, в якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВР №109102 від 23 лютого 2018 року та закрити провадження у справі.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що на підставі особливої відмітки в технічному паспорті, має право те керує автомобілем OPEL VIVARO, державний номер НОМЕР_1, що зареєстрований та є власністю його матері ОСОБА_3 23 лютого 2018 року о 10:05 годині, керуючи вказаним автомобілем по автодорозі Стрий Тернопіль Кропивницький, був зупинений інспектором роти №5 батальйону УПП у Кіровоградській області ДПП ОСОБА_2 Причиною зупинки виявилося те, що він ніби-то не ввімкнув світловий показчик правого повороту відповідного напрямку. Але твердження відповідача не відповідало дійсності, оскільки сигнал світловим показчиком повороту відповідного напрямку до початку та під час маневру обгону ним подавався, як того вимагає п.9.2 ОСОБА_4 дорожнього руху. Але вказані пояснення поліцейський до уваги не взяв, та склав постанову серії ВР №109102, в якій зазначив, що він порушив п.9.2 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, пердбачене ч.2 ст.122 КУпАП. За таких обставин вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, а справу розглянути за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду відзив на позов, в якому вказав, що заявлені позовні вимоги не визнає, оскільки вони є безпідставними та необґрунтованими. Належних і допустимих доказів на обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 не надав. Постанова прийнята у відповідності до норм чинного законодавства, при її винесені позивачу були розяснені права і обовязки, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, що підтверджується його особистим підписом поставленим у постанові. На підтвердження вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП до відзиву відповідач долучив диск з відеозаписом.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року №2).

Стосовно позивача посадовою особою відповідачем, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений КУпАП, 23 лютого 2018 року складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №109102, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 23 лютого 2018 року о 20:05 годині по автодорозі Стрий- Тернопіль-Кропивницький Знам'янка 748 км.+100, керуючи транспортним засобом OPEL VIVARO, державний номер НОМЕР_1, під час перестроювання праворуч не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку руху, чим порушив п.п.9.2 «б» ОСОБА_4 дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.Копію постанови позивач отримав у день винесення, його пояснення в постанові відсутні.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме, чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ОСОБА_4 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.9.2 ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 даної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог пункту 9.2 ОСОБА_4 дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.122 КУпАП.

Позивач вказує, що правил дорожнього руху не порушував, сигнал світловим показчиком повороту відповідного напрямку до початку та під час маневру обгону ним подавався.

Водночас, відповідачем перед прийняттям рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, обєктивних доказів (свідчень, відеодоказів або інших відомостей), необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху зібрано не було, таких доказів постанова не містить, очевидців вчиненого правопорушення до розгляду справи не залучалося і не допитувалося. Не надані докази і в судове засідання. На відеозаписі, який наданий відповідачем до суду, зафіксовано лише розгляд адміністративної справи та прийняття постанови. Факт вчинення позивачем правопорушення відеозаписом не зафіксований.

Згідно зі ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, відповідач не довів правомірність свого рішення, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, доводи позивача щодо відсутності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем не спростовані.

За таких обставин справи суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Разом з цим, позовні вимоги в частині закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення не ґрунтуються на чіткому розумінні п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, так-як цей спір, згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України, існує між фізичною особою та суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії), тобто не є справою про адміністративне правопорушення. Відтак цей суд не вирішує питання закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення. Ця процесуальна дія належить до виключної компетенції відповідача, так-як п.3 ч.1 ст.284 КУпАП передбачено, що по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6,9,72,77,90,242,244-246,257-263,286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову серії ВР №109102 від 23 лютого 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. - скасувати.

У іншій частині позових вимог відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП.

Відповідач інспектор роти №5 батальйону УПП у Кіровоградській області ДПП ОСОБА_2, місце знаходження: вулиця Панфіловців, 22 б, м. Кропивницький, 25030.

Суддя Г.В. Берднікова