Справа № 819/1930/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року№ 876/28/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 6 грудня 2017 року у справі №819/1930/17 (суддя Мірінович У.А., постанова прийнята о 12/34 год., м. Тернопіль, повний текст складено 8 грудня 2017 року) за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Управління Державної казначейської служби України в м.Тернополі Тернопільської області, про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (далі - ОУПФ, ПФУ відповідно) в якому просила зобов'язати відповідача сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України в м.Тернополі Тернопільської області (далі - УДКС) подання про повернення сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу квартири у розмірі 3710,40 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 6 грудня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги ОУПФ вказує, що представлені позивачем документи на придбання майна не можуть вважатися тими доказами, які підтверджують факт придбання такою майна вперше, а ПФУ не володіє інформацією стосовно прав власності громадян на нерухоме майно, тому позбавлене можливості встановити придбання житла конкретною особою вперше.

Позивач відзиву на апеляцій скаргу не подавала.

Учасники справи, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відсутність механізму перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала житло, не може бути підставою для відмови у поверненні помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки порушує право позивача на придбання житла вперше без сплати відповідних страхових внесків до ПФУ.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29.09.2017 між позивачем та Приватним акціонерним товариством «Компанія з управління активами «Національний резерв» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна (квартири) (далі - Договір), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 38,8 кв.м. (далі - Адреса).

Договір був посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С. (а.с.7-8).

При нотаріальному посвідченні Договору позивачем було сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% вартості нерухомого майна, що становить 3710,40 грн відповідно до копії квитанції від 29.09.2017 №0.0.855543680 (а.с.6).

Зарахування до державного бюджету сплаченого ОСОБА_1 збору з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна у вищевказаній сумі підтверджується відповідною довідкою УДКС від 04.12.2017 №3492 (а.с.27).

25.10.2017 позивач звернулась із заявою до ОУПФ з проханням сформувати та подати до УДКС подання про повернення їй сплачених коштів в розмірі 3710,40 грн, що становить 1% збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна (а.с.11).

У відповіді від 03.11.2017 №17841/07 відповідач зазначив, що підстав для повернення вказаного збору немає. Також зазначено, що ПФУ не володіє інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно, роз'яснено, що позивач має право звернутися до суду із адміністративним позовом про повернення сплаченого збору (а.с.13).

Не погоджуючись із такою відмовою ОУПФ позивач звернулася до суду із цим позовом.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначено Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №400/97-ВР).

Відповідно до п.9 ст.1 Закону №400/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом №400/97-ВР, регулюється «Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (далі - Порядок), згідно п.15-1 якого, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Таким чином, при придбанні нерухомого майна із загального правила про обов'язковість сплати збору законодавцем встановлено два винятки - громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

За змістом п.15-3 Порядку, нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

У відповідності до п.5 «Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі - МЮУ) 25.09.2013 за №1650/24182; далі - Порядок №787), повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Подання складається органом, який здійснює облік заборгованості в розрізі позичальників, за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (п.8 Порядку №787).

Згідно з п.7.2 «Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів», затвердженого постановою правління ПФУ від 27.09.2010 №21-2 (зареєстровано в МЮУ 27.10.2010 за №988/18283; далі - Порядок №21-2), встановлено механізм здійснення органами ПФУ обліку надходження сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Отже, законодавством визначено порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджетів, який передбачає наявність подання відповідного органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з метою внесення його платником до органу Державної казначейської служби України.

Факт придбання позивачем квартири у власність за вищезазначеною Адресою підтверджується Договором посвідченим в нотаріальному порядку та зареєстрованим в реєстрі за №2504.

В інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта наявні відомості про право власності ОСОБА_1 на вказану квартиру. Інших відомостей, зокрема, про наявність у власності останнього іншого нерухомого майна (житла) чи про придбання ним такого майна, немає (а.с.9-10).

Довідками Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» та Теребовлянського бюро технічної інвентаризації від 01.12.2017 та 04.12.2017 №№3314, 126 відповідно підтверджено те, що станом на 29.12.2012 та 31.12.2012 за ОСОБА_1 нерухомого майна не зареєстровано. Зі змісту довідки філії - Тернопільського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 01.12.2017 №13 видно, що ОСОБА_1 в списки для приватизації житла за Адресою не включена, житлові чеки не використовувала (а.с.34-36).

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1% від вартості придбаного нерухомого майна, позивачем сплачено помилково, за відсутності обов'язку здійснювати такий платіж, у зв'язку з чим кошти в сумі 3710,40 грн сплачені при нотаріальному оформленні Договору вперше придбаного житла, підлягають поверненню.

Звідси, судом першої інстанції вірно вказано, що відмова ОУПФ щодо повернення ОСОБА_1 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 3710,40 грн є протиправною, оскільки саме органи ПФУ, які контролюють справляння надходжень бюджету по даному збору, мають у разі ініціативи платника сформувати та подати відповідне подання до органів державної казначейської служби.

Посилання апелянта на те, що позивачем не надано документів, які б підтверджували те, що житло було придбане нею вперше є безпідставними, оскільки ОУПФ не здобуто доказів того, що у позивача у власності перебуває ще і інше майно, яке було придбане нею раніше ще до укладення Договору.

Відсутність ж механізму перевірки органами ПФУ інформації про те, чи вперше особа придбала житло, не може бути підставою для відмови у поверненні їй помилково сплачених коштів у вигляді збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо підставності позовних вимог ОСОБА_1 про повернення їй збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 3710,40 грн.

Таким чином, встановлено, що визнаючи безпідставним звернення позивача щодо формування та подання відповідачем до УДКС подання про повернення їй сплачених коштів в розмірі 3710,40 грн, що становить 1% збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна останнім було порушено, гарантоване п.9 ст.1 Закону №400/97-ВР, окремими положеннями Порядків №№787, 21-1 право ОСОБА_1 на повернення помилково сплаченого до бюджету збору, як особі що придбала житло вперше

за захистом якого вона звернулася до адміністративного суду.

Відповідно до ст.316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги п.9 ст.1 Закону №400/97-ВР, пунктів 15-1, 15-3 Порядку, пунктів 5 та 8 Порядку №787 та п.7.2 Порядку №21-2, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу ОУПФ слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 6 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повний текст виготовлений 26 березня 2018 року.