Справа № 127/25740/17
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/25740/17

Головуючий у 1-й інстанції: Гуменюк К.П.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

29 березня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

28.11.2017 позивач, ОСОБА_2, звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Вінницького приміського об'єднання управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій відповідача щодо припинення нарахування та виплати пенсії з 01.09.2016 по 27.03.2017 протиправними та зобов'язання відповідача здійснити виплату пенсії у зазначений період.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача сплачені судові витрати.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивач є пенсіонером, та отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника, що підтверджується копією пенсійного посвідчення №. Позивач перебуває на обліку у Вінницькому приміському об'єднаному управлінні ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію з 01.11.2014, як внутрішньо переміщена особа з Луганської області, а тому в розумінні положень ч.3 ст.72 КАС України зазначена обставина не підлягає доказуванню та у суду не виникає сумніву щодо її достовірності.

Відповідно до довідки № 506650110 від 12.11.2014 позивач взята на облік як внутрішньо переміщена особа. Дата закінчення дії довідки - 10.06.2016. Довідка містить відмітку про те, що її дія продовжена до 10.11.2016.

Згідно з довідки № від 28.11.2016, позивач взята на облік, як внутрішньо переміщена особа.

Відповідно до п.68 рішення комісії управління праці та соціального захисту Вінницької районної державної адміністрації по розгляду питань пов'язаних з наданням субсидій, соціальних допомог, компенсацій та призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №25 від 17.08.2016,позивачу припинено призначення пенсії з 01.09.2016 відповідно до даних Державної прикордонної служби України.

Згідно з рішення комісії управління праці та соціального захисту Вінницької районної державної адміністрації по розгляду питань пов'язаних з наданням субсидій, соціальних допомог, компенсацій та призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №39 від 13.12.2016, позивачу припинено призначення пенсії відповідно до рішення про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи.

Листом від 02.09.2017 позивач звернулась до управління ПФУ у Вінницькому районі Вінницької області, в якому просила повідомити підстави не виплати пенсії в період з вересня 2016 року по березень 2107 року, порядок та строк її отримання.

Листом №К-45 від 19.09.2017 відповідач повідомив позивача про те, що рішенням комісії управління праці та соціального захисту Вінницької районної державної адміністрації №25 від 17.08.2016 виплату пенсії припинено з 01.09.2016 відповідно до даних Державної прикордонної служби.

Позивач не погодилась із вказаною відмовою та звернулась до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що повноваження щодо призначення, припинення або відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам покладено зокрема і на комісії управління праці та соціального захисту районної державної адміністрації. При цьому підрозділи Пенсійного фонду України у даному випадку є лише органом, що здійснює соціальні виплати, а до його повноважень не віднесено прийняття рішень зокрема і щодо припинення соціальних виплат. З матеріалів справи вбачається, що рішення про припинення позивачу виплати пенсії приймалось саме комісією управління праці та соціального захисту Вінницької районної державної адміністрації по розгляду питань пов'язаних з наданням субсидій, соціальних допомог, компенсацій та призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, а відповідач, припиняючи проведення соціальної виплати, лише виконував зазначені рішення. Отже, позивач, заявляючи вимоги про визнання дій щодо припинення виплати пенсії протиправними до Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, такі вимоги заявила до відповідача, який не приймав оскаржуване рішення.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1. ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З 22.11.2014 набрав чинності Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 №1706-VII, яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ст.4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст.12 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Вичерпний перелік підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб визначає ст.12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", зокрема такими є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин, дії спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканість України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчинення терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо неправдиві відомості.

Доводи суду першої інстанції про те, що факт перетину позивачем державного кордону не свідчить про повернення до покинутого місця постійного проживання чи виїзд на постійне місце проживання за кордон, спростовуються наступним.

Згідно з п.3 ч.2 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщена особа зобов'язана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання. У разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобов'язана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня від'їзду.

З матеріалів справи встановлено, що позивач перетнула державний кордон України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 установлено, що комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворені районними, районними у містах Києві і Севастополі державними адміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад, приймають рішення про відновлення або про відмову у відновленні соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, довідки яких недійсні на дату набрання чинності цією постановою, відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого цією постановою, за умови отримання внутрішньо переміщеною особою нової довідки відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 "Про облік внутрішньо переміщених осіб".

Вказаною постановою №365 від 08.06.2016 затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Згідно з п.9 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування за наявності підстав для скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, визначених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", що підтверджується письмовою інформацією Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Національної поліції, ДМС, Мінфіну, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, громадських об'єднань, волонтерських, благодійних організацій, інших юридичних і фізичних осіб, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам, керівник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення приймає рішення про скасування такої довідки.

У день прийняття рішення про скасування довідки керівник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення припиняє призначені структурним підрозділом з питань соціального захисту населення соціальні виплати такій особі та інформує про прийняте рішення органи, що здійснюють соціальні виплати, які припиняють соціальні виплати такій особі до прийняття остаточного рішення комісією.

Згідно з п.12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування соціальні виплати припиняються у разі: 1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; 2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї; 3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат; 4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"; 5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п.19 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування спори, що виникають внаслідок розгляду питань щодо поновлення або припинення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам вирішуються у судовому порядку.

Колегія суддів враховує, що матеріали справи не містять доказів оскарження позивачем рішення комісії по розгляду питань пов'язаних з наданням субсидій, соціальних допомог, компенсацій та призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, оформлені протоками №25 від 17.08.2016 та №39 від 13.12.2016.

Разом з цим, поновлення виплати пенсії позивачу відповідач може здійснити виключно на підставі рішення вказаної комісії.

Згідно з п.18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування повторне призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі у разі їх припинення відповідно до пп.4 п.12 цього Порядку можливе лише через шість місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для їх призначення, передбачених законодавством.

Враховуючи, що рішенням комісії по розгляду питань пов'язаних з наданням субсидій, соціальних допомог, компенсацій та призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, оформлені протоками №25 від 17.08.2016, скасовано довідку про взяття позивача на облік внутрішньо переміщеної особи, повторне призначення пенсії позивачу можливе лише через шість місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для їх призначення, передбачених законодавством.

За вказаних вище обставин, виплата пенсії позивачу відповідачем була припинена з 01.09.2016 та може бути поновлена лише з 01 березня 2017 року.

В частині права на отримання пенсії в березні 2017 року колегія суддів зазначає, що Вінницьке приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області могло поновити виплату лише згідно рішення комісії по розгляду питань пов'язаних з наданням субсидій, соціальних допомог, компенсацій та призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Таке рішення було прийняте 26.04.2017, яке передбачало дозволити призначення (відновлення) пенсії з дня звернення до управління Пенсійного фонду, відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов. А тому колегія суддів вважає, що відповідач діяв в межах своїх повноважень.

Оскільки доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Загороднюк А.Г.