Справа № 815/820/18
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2018-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/820/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 (65014, м Одеса, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65121, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 4а; ) про визнання протиправним рішення № 860371 від 21.12.2017р., зобов'язання здійснити розрахунок та виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, в якій позивач просить:

визнати протиправним рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 860371 від 21.12.2017р. «Про відмову у виплаті грошової допомоги (на зміну рішення від 20.09.2017р.)»;

зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду Самойлюк Г.П. від 01.03.2018 р. відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що розгляд справи з урахуванням положень ст. 263 КАС України буде здійснюватись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п'ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.08.2017р. позивачу призначено пенсію за віком, а 28.08.2017р. вона звернулась до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій у відповідності з п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак рішенням Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 860371 від 21.12.2017р. протиправно відмовлено у виплаті грошової допомоги з посиланням на те, що відсутні підстави для її виплати, оскільки спеціальний стаж позивача складає 29 років 4 місяці при загальному стажі роботи 36 років 0 місяців. На думку позивача, відповідачем безпідставно не враховано до її спеціального стажу періоди роботи: на посаді бібліотекаря в міській дитячій бібліотеці з 01.08.1978р. по 22.08.1978р., на посаді методиста по кадрам Іванівського відділу освіти Одеської області з 05.12.1984р. по 20.08.1986р., з посиланням на те, що зазначені посади не передбачені Переліком закладів освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993р. Позивач вважає, що відповідачем порушено її право, що виникло згідно пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, пунктів 5-7 Постанови Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011р. «Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплату», постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993№ 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Від відповідача надійшов відзив на позов від 13.03.2018р. (вх. № 7007/18), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що загальний стаж роботи позивача складає 36 років, спеціальний - 29 років 4 місяці. До спеціального стажу не враховано періоди роботи: на посаді бібліотекаря в міській дитячій бібліотеці з 01.08.1978р. по 22.08.1978р., на посаді методиста по кадрам Іванівського відділу освіти Одеської області з 05.12.1984р. по 20.08.1986р., оскільки зазначені посади не передбачені Переліком закладів освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993р.

Від позивача 26.03.2018р. (вх. № 8439/18) надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій зазначено, що відповідачем не враховано приписи постанови Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993р., зокрема, що п.3 примітки до вказаної Постанови, яким передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, керуючись КАС України в редакції чинній з 15.12.2017 р.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачу з 18.08.2017р. Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі призначено пенсію за віком, що підтверджується копією протоколу № 6241 від 05.09.2017р.

28.08.2017р. позивач звернулася до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про призначення та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно п. 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 860371 від 21.12.2017р. за результатами розгляду заяви та документів ОСОБА_1 про призначення та виплату їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно п. 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відмовлено.

В обґрунтування рішення зазначено, що спеціальний стаж складає 29 років 4 місяці при загальному стажі 36 років 0 місяців. До спеціального стажу не враховано періоди роботи: на посаді бібліотекаря в міській дитячій бібліотеці з 01.08.1978р. по 22.08.1978р., на посаді методиста по кадрам Іванівського відділу освіти Одеської області з 05.12.1984р. по 20.08.1986р., оскільки зазначені посади не передбачені Переліком закладів освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993р.

Не погодившись з відмовою відповідача у виплаті грошової допомоги, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України гарантоване право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Тобто для отримання грошової допомоги особа, яка звернулась за призначенням пенсії повинна на день звернення: досягнути пенсійного віку; працювати в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; мати страховий стаж - для жінок - 30 років - на таких посадах (посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"); не повинна отримувати будь-яку пенсію.

Відповідно до пункту "е" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011 р. затверджений Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок № 1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та механізм її виплати.

Згідно п.2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (п.4 Порядку № 1191).

Відповідно до п.п. 5-7 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати (п.п. 6, 7 Порядку № 1191).

Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 р. затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі - Перелік № 909).

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 позивач працювала:

з 01.08.1978р. до 22.08.1978р. на посаді старшого бібліотекаря у Міській дитячій бібліотеці ім. А.П.Гайдара на посаді старшого бібліотекаря;

з 01.09.1978р. по 01.07.1983р. навчалась в Одеському держуніверситеті;

з 15.08.1983р. призначена на посаду вчителя російської мови та літератури Іванівської середньої школи Іванівського району Одеської області;

з 05.12.1984р. по 20.08.1986р. працювала на посаді методиста з кадрів Іванівського районного відділу народної освіти Одеської області.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 до страхового стажу для виплати грошової допомоги не зараховано період роботи на посаді старшого бібліотекаря в міській дитячій бібліотеці з 01.08.1978р. по 22.08.1978р.

Згідно Переліку № 909 посади завідуючів та бібліотекарів бібліотек віднесено до посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Разом з тим до таких посад не віднесено посаду старшого бібліотекаря.

Суд враховує, що відповідно до п. 2 приміток до Переліку № 909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Згідно ст. 6 Закону України «Про бібліотеки і бібліотечну справу» «Види бібліотек» за значенням бібліотеки поділяються на: всеукраїнські загальнодержавного значення (національні, державні); республіканські (Автономної Республіки Крим); обласні; міські; районні; селищні; сільські. За змістом бібліотечних фондів бібліотеки є: універсальні; галузеві; міжгалузеві. За призначенням бібліотеки поділяються на: публічні (загальнодоступні), у тому числі спеціалізовані для дітей, юнацтва, осіб з фізичними вадами; спеціальні (академій наук, науково-дослідних установ, навчальних закладів, підприємств, установ, організацій). Публічні, спеціальні та спеціалізовані бібліотеки можуть об'єднуватися у централізовані бібліотечні системи.

Бібліотека може не мати статусу юридичної особи та перебувати у складі підприємства, установи або організації (ч.3 ст. 12 Закону України «Про бібліотеки і бібліотечну справу»).

Статтею 30 Закону України «Про бібліотеки і бібліотечну справу» передбачено, що на працівників бібліотек, незалежно від форм власності та статусу бібліотеки, поширюються гарантії, встановлені законодавством про працю, соціальне страхування, пенсійне забезпечення.

Також суд враховує, що згідно п. 3 приміток до Переліку № 909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в зв'язку з чим зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років

Так, пунктом 2.7 Положення про порядок обчислення стажу для призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти і хорони здоров'я, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №1397 від 17.12.1959р., було передбачено, що у бібліотеках право на пенсію за вислугу років мають завідуючі та бібліотекарі. В строк вислуги зараховується час роботи в усіх бібліотеках незалежно від їх відомчої приналежності - у шкільних, масових, дитячих, в бібліотеках підприємств, установ, організацій. Особи, що працюють на посадах, не зазначених в підрозділі 2 розділу I Переліку (директори централізованих бібліотечних систем, завідувачі відділами централізованих бібліотек, завідувачі читальними і абонементними залами бібліотек, головні, старші бібліотекарі, бібліографи і т.д.), право на пенсію не мають.

Судом встановлено, що у період з 01.08.1978р. по 22.08.1978р. позивач працювала на посаді старшого бібліотекаря в міській дитячій бібліотеці, тобто з урахуванням п.2.7 вищевказаного Положення працювала на посаді, не зазначеній в підрозділі 2 розділу I Переліку (старші бібліотекарі), та робота на цій посаді права на пенсію за вислугою років не надавала.

Враховуючи наведене, відповідачем правомірно не зараховано ОСОБА_1 до страхового стажу для виплати грошової допомоги період роботи на посаді старшого бібліотекаря у бібліотеці у період з 01.08.1978р. по 22.08.1978р.

Водночас слід зазначити, що п. 2 Положення про порядок обчислення стажу для призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти і хорони здоров'я, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №1397 від 17.12.1959р., було визначено, що у стаж роботи вчителів та інших працівників освіти, крім роботи, зазначеної в пункті 1 цього Положення, зараховуються робота на керівних, інструктивних та інспекторських посадах в установах, органах і організаціях народної, професійної та професійно-технічної освіти, а також на керівних, інструктивних та інспекторських посадах в профспілці, що об'єднує працівників освіти.

Відтак, при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач мав би врахувати положення п. 3 приміток до Переліку № 909, відповідно до якого робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років, а робота в установах, органах і організаціях, народної освіти давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства.

Як було встановлено судом, з 05.12.1984р. по 20.08.1986р. позивач працювала на посаді методиста з кадрів Іванівського районного відділу народної освіти Одеської області, тобто працювала на посаді органу народної освіти, яка надавала право на пенсію за вислугою років, відтак відповідачем протиправно не зараховано позивачу до страхового стажу для виплати грошової допомоги періоди роботи на посаді методиста по кадрам Іванівського відділу освіти Одеської області з 05.12.1984р. по 20.08.1986р.

Відповідач при прийнятті рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 860371 від 21.12.2017р. «Про відмову у виплаті грошової допомоги» та у відзиві на позовну заяву посилався лише на відсутність у позивача визначеного п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхового стажу, в зв'язку з не врахуванням до спеціального стажу періодів роботи на посаді бібліотекаря в міській дитячій бібліотеці з 01.08.1978р. по 22.08.1978р. та на посаді методиста по кадрам Іванівського відділу освіти Одеської області з 05.12.1984р. по 20.08.1986р., оскільки зазначені посади не передбачені Переліком № 909. Жодних інших підстав для відмови відповідачем не зазначено, факту отримання позивачем до цього будь-якої іншої пенсії не доводилось та належними доказами не підтверджувалось.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема: 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року.

Позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_1., а із заявою до відповідача про виплату грошової допомоги звернулась 28.08.2017р., тобто досягла пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, враховуючи, що спеціальний стаж позивача складає 29 років 4 місяці та відповідачем безпідставно до спеціального стажу позивача не враховано період роботи на посаді методиста по кадрам Іванівського відділу освіти Одеської області з 05.12.1984р. по 20.08.1986р., наявні підстави для виплати ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в зв'язку з чим суд дійшов висновку про протиправність рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 860371 від 21.12.2017р. «Про відмову у виплаті грошової допомоги (на зміну рішення від 20.09.2017р.)», в зв'язку з чим останнє підлягає скасуванню.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

У висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень, зазначено, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема передбачає, що судове рішення повинно бути таким, яке можна ефективно виконати на користь сторони, яка виграла справу. Конвенція не передбачає теоретичного захисту прав людини, а має на меті гарантувати максимальну ефективність такого захисту.

Таким чином, враховуючи наведене, з метою захисту порушеного відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, права ОСОБА_1 на отримання грошової допомоги, яка виплачується при призначенні пенсії за віком та не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 860371 від 21.12.2017р. «Про відмову у виплаті грошової допомоги (на зміну рішення від 20.09.2017р.)»; зобов'язання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно п. 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про стягнення з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 740,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (65014, м Одеса, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65121, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 4а; ) про визнання протиправним рішення № 860371 від 21.12.2017р., зобов'язання здійснити розрахунок та виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 860371 від 21.12.2017р. «Про відмову у виплаті грошової допомоги (на зміну рішення від 20.09.2017р.)».

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно п. 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65121, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 4а; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (65014, м Одеса, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 740,00 грн. (сімсот сорок гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.