Справа № 553/3061/17
Суддя: Новак Ю. Д.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3061/17
Провадження № 2-а/553/55/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.03.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Новака Ю.Д.,

при секретарі - Козицькому Т.Л.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, як суддя у відставці, звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати протиправним рішення № 442 від 28 серпня 2017 року Полтавського об′єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (Подільського району) про відмову йому в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки згідно довідки Апеляційного суду Полтавської області №06-29/346/32/17 від 15 серпня 2017 року, а також зобов»язати Полтавське об′єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, призначеного йому після виходу у відставку, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 16 вересня 2016 року.

Свої вимоги мотивував тим, що постановою Верховної Ради України №1515-VIII від 8 вересня 2016 року та згідно наказу голови Апеляційного суду Полтавської області від 15 вересня 2016 року він був звільнений з посади судді, у звязку із поданням заяви про відставку.

Після звільнення ОСОБА_1 об′єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області йому нараховано розмір довічного грошового утримання.

У подальшому, позивачем з′ясовано, що у довідці про суддівську винагороду, видану Апеляційним судом Полтавської області для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, не була вказана матеріальна допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки згідно ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в розмірі посадового окладу 17600 гривень, що в розрахунку помісячно складає 1466,67 гривень.

15 серпня 2017 року за вих. № 06-29/346/32/17 Апеляційним судом Полтавської області позивачу була видана нова довідка для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з якою позивач звернувся до об′єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (Подільського району) для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді.

Рішенням об′єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (Подільського району) №442 від 28 серпня 2017 року йому відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, у звязку з відсутністю правових підстав.

Вважає вищевказане рішення Управління Пенсійного фонду України про відмову у проведенні перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання протиправним, а тому він змушений був звернутися до суду з даним позовом.

Представник відповідача - об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області надіслав до суду письмовий відзив, в якому в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наведені позивачем та відповідачем обставини, та докази, що містяться у матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 з 4 липня 1983 року по 17 серпня 2005 року працював на посадах судді Октябрського, Ленінського районного суду м. Полтави, а з 18 серпня 2005 року по 15 вересня 2016 року суддею Апеляційного суду Полтавської області. Даний факт підтверджується копією трудової книжки.

Відповідно до постанови Верховної Ради України №1515-VIII від 8 вересня 2016 року та згідно наказу голови Апеляційного суду Полтавської області від 15 вересня 2016 року він був звільнений з посади судді, у звязку із поданням заяви про відставку.

З 16 вересня 2016 року позивачу Полтавським об′єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області нараховано щомісячне довічне грошове утримання судді на підставі довідки, виданої Апеляційним судом Полтавської області .

15 серпня 2017 року за вих. № 06-29/346/32/17 Апеляційним судом Полтавської області позивачу видана нова довідка для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з якою він звернувся до Полтавського об′єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (Подільського району) для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді.

Рішенням Полтавського об′єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (Подільського району) №442 від 28 серпня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, у звязку з відсутністю правових підстав (а.с. 13).

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з наступного.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів при здійсненні ними своїх повноважень, закріпленої у ч. 1 ст. 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 8 частини 5 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, право на отримання виплат (пенсії, щомісячного довічного грошового утримання), рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

При цьому, в п.2 резолютивної частини вищезазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що за змістом статті 126 Конституції України положення ч. 3 ст. 11 Закону України "Про статус суддів" у взаємозв'язку з ч.8 ст. 14 Закону України "Про судоустрій України" (в редакціях, що були чинними на час розгляду справи судом) треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

В п.3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України "Про статус суддів". Згідно з ч.1 ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється устатті 126 Конституції України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Статтею 134 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453- VІ (IX розділ) передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Тобто виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер.

Згідно з ст. 6.4 Європейської хартії про статус суддів, суддя, що досяг встановленого законом віку для входу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

До того ж, відповідно до п.п.2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Частиною 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453- VІ, з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016, встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, її виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, а тому відповідно входить до структури заробітної плати судді, з якої нараховувався та був сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці як складова частина заробітної плати.

Крім того, згідно зіст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст.41 Закону України "Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування" отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов»язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Наведений правовий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10 березня 2015 року у справі №21-70а15, яка в силу вимог КАС України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Висновок про необхідність включення матеріальної допомоги на оздоровлення, з якої було фактично нараховано та сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, до складу заробітної плати, розмір якої має враховуватися при обчисленні розміру пенсії також зроблено й Верховним Судом в постанові від 23.01.2018 по справі №495/6612/16-а (реєстраційний номер судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 71789740).

Частиною п'ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень у тому числі органів державної влади.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією Українита законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що чинне законодавство дає право на перерахунок позивачу довічного утримання з урахуванням виплат йому матеріальної допомоги.

За таких обставин, позовні вимоги позивача є законними і обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 видана нова довідка від 15.08.2017 року № 06-29/346/32/17 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у зв′язку із чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із врахуванням ст.122 КАС України, а саме з 15.08.2017 року.

Керуючисьст.ст.241-245 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Полтавського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправним та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 442 від 28 серпня 2017 року Полтавського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (Подільського району) про відмову перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки згідно довідки Апеляційного суду Полтавської області №06-29/346/32/17 від 15 серпня 2017 року.

Зобов'язати Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 у розмірі 90 % від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 15 серпня 2017 року, відповідно до довідки Апеляційного суду Полтавської області №06-29/346/32/17 від 17 серпня 2017 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640 грн. (шістьсот сорок гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. Д. Новак