Справа № 805/237/18-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 р. Справа№805/237/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б.,

за участі секретаря судового засідання Широбокової М.О.,

розглянувши в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області

до приватної установи «Санаторій «Металург»

про стягнення податкового боргу у розмірі 873 557,18 гривень

Головне управління ДФС у Донецькій області звернулося до суду з позовом до приватної установи «Санаторій «Металург» про стягнення податкового боргу у розмірі 873 557,18 гривень з яких:

- заборгованість з орендної плати у розмірі 697 136,96 гривень;

- заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 176 420,22 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач - приватна установа «Санаторій «Металург» знаходиться на податковому обліку в Маріупольській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області з 20 вересня 1997 року за № 37. Станом на 24 січня 2018 року з урахуванням уточнень позовних вимог, за відповідачем існує податковий борг в сумі 873 557,18 гривень з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та з земельного податку з юридичних осіб, який самостійно визначений у поданих деклараціях. У зв'язку з несплатою платником податків узгоджених податкових зобов'язань, було винесено податкову вимогу від 02 жовтня 2014 року № 2296-25. Проте, вжиті заходи не привели до погашення податкового боргу. Посилаючись на вимоги п. 95.4 статті 95 Податкового кодексу України, позивач просив суд стягнути з відповідача кошти з рахунків у банківських установах, які обслуговують платника податків в рахунок погашення податкового боргу на загальну суму 873 557,18 гривень.

Ухвалою суду від 09 січня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання на 24 січня 2018 року.

Ухвалою суду від 24 січня 2018 року розгляд справи відкладено до 22 лютого 2018 року.

Ухвалою суду від 22 лютого 2018 року відмовлено в клопотанні про залучення третьої особи.

Ухвалою суду від 22 лютого 2018 року розгляд справи відкладено до 06 березня 2018 року.

Ухвалою суду від 06 березня 2018 року підготовче провадження закрито та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 20 березня 2018 року.

Представник позивача Вишневський В.І. до суду з'явився.

Представник відповідача Курібло В.А. до суду з'явився.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву (а.с. 114-118). В обґрунтування якого зазначив, що відповідно статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» що діяла з 14 квітня 2014 року до 08 червня 2016 року, встановлено, що на час проведення антитерористичної операції суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, звільняються від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду та ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду у справі № 805/1376/15-а встановлено, що приватна установа «Санаторій «Металург» є суб'єктом господарювання що здійснює свою діяльність у зоні проведення АТО, і на якого в повній мірі поширюється дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Крім того, внаслідок зайняття належних відповідачу земельних ділянок частинами Збройних Сил України та спеціальними підрозділами Національної поліції України з 2014 року по теперішній час позбавлений можливості використання земельних ділянок.

Висновком Донецької Торгово-промислової палати України від 23 січня 2016 року № 65/12.1-21-03 обставини вибуття земельних ділянок за договором № 979 від 19 квітня 2007 року та № 2422 від 23 жовтня 2012 року з користування відповідача визнано надзвичайними, непереборними та такими що виникли поза волі відповідача і є підставою для застосування до таких договорів положень ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 270 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування земельним податком, включаючи орендну плату за землю, є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Згідно п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Приватна установа «Санаторій «Металург» зазначає, що не має податкових зобов'язань з плати за землю за жовтень, листопад, грудень 2016 року за відсутності таких зобов'язань. Податкові зобов'язання пред'явлені позивачем до стягнення сформовані по первинній декларації без врахування уточнюючої декларації за 2016 рік, по якій зобов'язання з плати за землю у цих періодах відсутнє.

Податковим кодексом України визначається, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі відповідних сум податкових зобов'язань, що здійснюється в грошовій формі у національній валюті в готівковій або безготівковій формі.

Таким чином, подання уточненої декларації не дає відповідачу права здійснювати погашення та припинення податкових зобов'язань одних періодів за рахунок уточнених податкових декларацій податних по інших періодах та нараховувати по уточнених зобов'язаннях пеню, про що свідчать дані електронного кабінету платника податків

Нарахування пені та застосування штрафних санкцій допускається лише у межах строку давності передбаченого ст. 102 Податкового кодексу України.

На підставі викладеного, приватна установа «Санаторій «Металург» просить відмовити у задоволенні позову щодо стягнення заборгованості з орендної плати за землю в сумі 303 373,17 гривень та пені в сумі 559 772,88 гривень, всього 863 146,05 гривень, застосувавши строк давності передбачений ст. 102 Податкового кодексу України.

22 лютого 2018 року представником позивача надано заперечення на відзив (а.с. 176-177). В обґрунтування заперечення зазначає, що періоди, які заявлені в позовній заяві щодо заборгованості з орендної плати з юридичних осіб не підпадають під дію ст. 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» що діяла у період з 14 квітня 2014 року до 08 червня 2016 року, а заявлена заборгованість виникла згідно самостійно поданого розрахунку земельного податку.

Наголошує, що земельні ділянки фактично вибули з користування та на сьогодні втрачено право користування за обставин повністю від нього незалежних, при цьому не надавши жодних документів про розірвання договору оренди з орендодавцем.

Нарахування пені відбулось в період з 24 січня 2017 року по 27 листопада 2017 року згідно діючої редакції Податкового кодексу України п. 129.9 ст. 129, яким передбачено, що у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податку помилок відповідно до ст. 50 Податкового кодексу України пеня, передбачена цією статтею, не нараховується, якщо зміни до податкової звітності внесені протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання визначеного Податковим кодексом України.

Строк подання уточнюючих розрахунків перевищує 90 календарних днів, то пеня нарахована правомірно до п. 129.9 ст. 129 Податкового кодексу України, у заявку з чим, позовні вимоги ГУ ДФС у Донецькій області залишаються без змін.

Представник відповідача надав заперечення в порядку статті 164 КАС України (а.с. 199-201). Зазначені заперечення обґрунтовуються з тих самих підстав, що відзив на позовну заяву від 22 січня 2018 року.

06 березня 2018 року представником позивача надано клопотання (а.с. 189-190). В клопотанні зазначає, що розділом 7 наказу Міністерства фінансів України № 422 від 07 квітня 2016 року, встановлені правила щодо нарахування та погашення пені за несвоєчасно сплачені суми платежів, що контролюються органами ДФС.

Відповідно до вищезазначеного наказу у разі наявності у платника податкового боргу (заборгованості зі сплати єдиного внеску) кошти, що надходять від такого платника або в результаті здійснених щодо стягнення податкового боргу, простроченої заборгованості органами ДФС (Державної виконавчої служби України, органами Казначейства) заходів, зараховуються в рахунок погашення податкового боргу (заборгованості зі сплати єдиного внеску) згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником: у першу чергу кошти зараховуються в рахунок погашення основної суми боргу, далі - в рахунок погашення штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих на такий борг, в останню чергу - в рахунок погашення пені, нарахованої на такий борг.

Пеня була нарахована відповідно п.п. 129.1.1ст. 129 Податкового кодексу України, згідно до п. 129.9 ст.129 Податкового кодексу України у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податку помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу пеня, передбачена цією статтею, не нараховується, якщо зміни до податкової звітності; внесені протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом, отже норма п.п. 129.1,1 ст.129 Податкового кодексу України в даному випадку не застосовується.

Щодо уточнюючих розрахунків, які були подані відповідачем, то згідно облікових карток станом на 24 січня 2017 року (на момент подання уточнюючих розрахунків щодо зменшення, своїх зобов'язань) на особовому рахунку відповідача з орендної плати за землю рахувалась заборгованість у розмірі 2 882 069,45 гривень (у тому числі пеня 608,38 гривень) в результаті чого, було зменшено заборгованість минулих періодів та відбулось нарахування пені.

Крім того в податкових розрахунках з орендної плати за землю вказано 6 земельних ділянок, за які необхідно сплачувати податки, натомість при поданні заперечень на позов відповідач не надає доказів на якій саме земельній ділянці дислокуються спецпідрозділ особливого призначення «Чернігів» та зведений загін ГУНП в Чернігівській області, у зв'язку з чим, позовні вимоги залишаються не змінними.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач - приватна установа «Санаторій «Металург» є юридичною особою та зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 25096509, що підтверджується безкоштовним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 212-214), перебуває на обліку в Маріупольській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області з 20 вересня 1997 року за № 37, як платник податків за основним місцем обліку, що підтверджується безкоштовним витягом та ідентифікаційними даними (а.с. 11, 213 звор.бік).

Пунктом 20.1.19 статті 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи, зокрема, мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, позивач - Головне управління ДФС у Донецькій області є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за визначенням та сплатою платником податків, повноваження якого на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу прямо визначені законодавством України.

Облік платників податків і зборів (обов'язкових платежів) здійснюється органами державної податкової служби та іншими державними органами відповідно до законодавства.

Як передбачено ст. 67 Конституції України та п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі які в силу вимог підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Пунктом 286.2. статті 286 Податкового кодексу України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця, як визначено в пункті 287.3 статті 287 Податкового кодексу України.

19 лютого 2016 року відповідачем до Жовтневої ОДПІ м. Маріуполя ГУ ДФС у Донецькій області було подано податкову декларацію за 2016 рік (нова звітна) з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) в якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання з земельного податку з юридичних осіб за 2016 рік у сумі 1 351 846,92 гривень, яке підлягає щомісячній сплаті рівними частками за січень - грудень у розмірі 112 653,91 гривень (а.с. 15-16). Судом встановлено, що період виникнення заборгованості жовтень - грудень 2016 року по терміну сплати починаючи з 30 листопада 2016 року по 30 січня 2017 року.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

09 лютого 2017 року відповідачем до Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області було подано податкову декларацію за 2016 рік (уточнююча) з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) в якій самостійно виправлено суму грошового зобов'язання з земельного податку з юридичних осіб за 2016 рік у сумі 337 961,73 гривень, яке підлягає щомісячній сплаті рівними частками за січень - березень у розмірі 112 653,91 гривень, а за період квітень - грудень зазначені прочерки, тобто, зобов'язання зменшені до нуля (а.с. 131-133). Декларація була подана з урахуванням висновку ТПП № 65/12.1-21-03 від 23 січня 2017 року, про що зазначено в уточнюючій декларації за 2016 рік (а.с. 132). Відповідно до квитанції № 2 уточнююча податкова декларація за 2016 рік з плати за землю прийнята контролюючим органом 09 лютого 2017 року (а.с. 133 звор.бік).

Податковим органом у зв'язку з подачею уточнюючої декларації приватній установі «Санаторій «Меркурій» на підставі п.п. 129.1.1 статті Податкового кодексу України була нарахована пеня у розмірі 403 763,79 гривень (а.с. 196-197).

Стосовно нарахування податковим органом пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» під час проведення антитерористичної операції звільнити суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Дана норма була чинна з 14 квітня 2014 року до 08 червня 2016 року.

23 січня 2016 року № 65/12.1-21-03 Донецька торгово-промислова палата надала висновок приватній установі «Санаторій «Металург» відповідно до якого, встановила неможливість використання об'єкту оренди наймачем через обставини, за які він не відповідає, є підставою для звільнення від сплати орендної плати (а.с. 119-120).

На підставі Податкового кодексу України з урахуванням висновку Донецької ТПП від 23 січня 2016 року № 65/12.1-21-03 подав уточнюючу декларацію за 2016 рік, згідно якої визначив зобов'язання за жовтень - грудень 2016 року з прочерками, яка прийнята контролюючим органом 09 лютого 2017 року.

Таким чином зобов'язання за період жовтень - грудень 2016 року, яке заявлене позивачем до стягнення відсутнє, що унеможливлює нарахування пені.

Крім того, суд зазначає, що посадовими особами РПС ПОП «Чернігів» ГУНП в Чернігівській області надавалися довідки, відповідно до яких територія приватної установи «Санаторій «Металург» є територією розміщення спецпідрозділу особливого призначення «Чернігів» ГУНП в Чернігівській області МВС України та є об'єктом з обмеженим доступом на території якій ведення господарської діяльності неможливе, що підтверджується довідками від 16 травня 2016 року, від 15 червня 2016 року, від 09 серпня 2016 року, 03 жовтня 2016 року, 14 грудня 2016 року, 27 січня 2017 року, 18 квітня 2017 року, 28 вересня 2017 року, 18 жовтня 2017 року, 30 листопада 2017 року (а.с. 146-155).

Однак, податковим органом на підставі п.п. 129.1.1 статті Податкового кодексу України була нарахована пеня у розмірі 403 763,79 гривень.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, пеня нараховується: після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.

У разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податку помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу пеня, передбачена цією статтею, не нараховується, якщо зміни до податкової звітності внесені протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом (п.п 129.9 п. 129 ст. 129 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, які дорівнюють 1095 днів) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Таким чином, позивач надіслав уточнюючу декларацію з плати за землю за 2016 рік в строки, визначені статтями 50, 102 Податкового кодексу України.

Суд зауважує, що відповідач при нарахуванні суми пені не враховував положення підпункту 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 Податкового кодексу України де визначена презумпція правомірності рішень платника податку у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно - правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Згідно облікової картки платника податків з земельного податку з юридичних осіб пеня станом на 31 грудня 2016 року складає 608,38 гривень (а.с. 18).

На підставі викладеного, позовні вимоги щодо стягнення заборгованість з орендної плати у розмірі 697 136,96 гривень підлягають задоволенню в частині стягнення пені в сумі 608,38 гривень.

Стосовно стягнення заборгованості з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 176 420,22 гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 265 Податкового кодексу України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки входить до складу податку на майно.

Платниками податків згідно п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об'єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об'єкт.

Підпунктом 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно п.п. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об'єкта/об'єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Щодо новоствореного (нововведеного) об'єкта житлової та/або нежитлової нерухомості декларація юридичною особою - платником подається протягом 30 календарних днів з дня виникнення права власності на такий об'єкт, а податок сплачується починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт.

Податок сплачується за місцем розташування об'єкта/об'єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Податкове зобов'язання за звітний рік відповідно до п.п. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України сплачується юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.

Податкове зобов'язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

12 січня 2016 року відповідачем до Жовтневої ОДПІ м. Маріуполя ГУ ДФС у Донецькій області було подано податкову декларацію за 2016 рік (звітна) з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в якій самостійно нараховано суму податку у розмірі 157 320,75 гривень, яке підлягає щоквартальній сплаті рівними частками за І - ІІІ квартал у розмірі 39 330,19 гривень, за IV квартал у розмірі 39 330,18 гривень (а.с. 14). Судом встановлено, що період виникнення заборгованості IV квартал по терміну сплати 29 січня 2017 року.

13 лютого 2017 року відповідачем до Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області було подано податкову декларацію за 2017 рік (звітна) з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в якій самостійно нараховано суму податку у розмірі 182 665,60 гривень, яке підлягає щоквартальній сплаті рівними частками за І - IV квартал у розмірі 45 666,40 гривень (а.с. 17). Судом встановлено, що період виникнення заборгованості I-ІІІ квартал по терміну сплати 29 квітня 2017 року, 29 липня 2017 року та 29 жовтня 2017 року відповідно.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Пунктом 129.4 статті 129 Податкового кодексу України встановлено, що на суми грошового зобов'язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов'язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

На суми грошового зобов'язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

На підставі п. 129.4 ст. 129 Податкового кодексу України відповідачу була нарахована пеня у розмірі 14 921,02 гривень.

Таким чином, загальна сума заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки становить 176 420,22 гривень, яка заявлена позивачем до стягнення.

Заборгованість підтверджується карткою особового рахунку з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с. 191).

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з пунктом 57.3. статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Таким чином, загальна сума податкового боргу відповідача з орендної плати та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яка підлягає стягненню становить 177 028,60 гривень.

Зазначені зобов'язання не були у повному обсязі сплачені у встановлені Податковим кодексом України строки.

Заборгованість в сумі 177 028,60 гривень підтверджується карткою особового рахунку з орендної плати з юридичних осіб та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с. 18, 134, 136, 191-194).

Станом на дату розгляду справи відповідачем зазначена сума боргу не погашена.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. п. 14.1.175. п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з пунктом 95.1. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.2. статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Податковою інспекцією сформовано податкову вимогу форми «Ю» від 02 жовтня 2014 року № 2296-25, яка була отримана головним бухгалтером підприємства 03 жовтня 2014 року, що підтверджується підписом на податковій вимозі (а.с. 10).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не в повному обсязі вжиті заходи з самостійного погашення податкового боргу.

Строки добровільної сплати узгоджених податкових зобов'язань сплинули, заходи, прийняті податковим органом щодо стягнення податкових зобов'язань, не призвели до їх погашення.

Отже, наявними в матеріалах справи документами підтверджено правомірність суми податкового боргу у розмірі 177 028,60 гривень та наявність підстав для стягнення зазначеної суми боргу в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Конституції України та ст. 16 Податкового кодексу України, підприємство зобов'язано своєчасно та у повному обсязі сплачувати до бюджетів належні суми податків та зборів (обов'язкових платежів), однак вказані зобов'язання відповідач не виконав.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог частково.

Відповідно до частин 2-4 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Витрати на професійну правничу допомогу врегульовано статтею 134 КАС України.

Відповідно до приписів частин 2-3 зазначеної статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідачем було залучено адвоката Курібла В.А. згідно договору від 20 січня 2018 року № 2018/01/20 (а.с. 156-159) та надано докази понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно прибуткових касових ордерів від 24.01.2018 року № 3/2018, від 05.03.2018 року № 04/2018, від 16.03.2018 року № 05/2018 відповідачем сплачено 765,00 гривень, 800,00 гривень та 800,00 гривень відповідно (а.с. 187, 209).

Таким чином, оскільки позовні вимоги суб'єкта владних повноважень задоволено в частині стягнення заборгованості у розмірі 177 028,60 гривень, відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу підлягає сума в розмірі 1 885,61 гривень.

Нормами ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 14, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Головного управління ДФС у Донецькій області до приватної установи «Санаторій «Металург» про стягнення податкового боргу у розмірі 873 557,18 гривень, з яких:

- заборгованість з орендної плати у розмірі 697 136,96 гривень;

- заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 176 420,22 гривень - задовольнити частково.

Стягнути з рахунків приватної установи «Санаторій «Металург» () у банківських установах кошти в рахунок погашення податкового боргу:

- з орендної плати у розмірі 608 (шістсот вісім) гривень 38 копійок;

- з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 176 420 (сто сімдесят шість тисяч чотириста двадцять) гривень 22 копійки.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління ДФС у Донецькій області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватної установи «Санаторій «Металург» () судові витрати з професійної правничої допомоги у розмірі 1 885 (одну тисячу вісімсот вісімдесят п'ять) гривень 61 копійку.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 28 березня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Голубова Л.Б.