Справа № 821/1241/17
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/1241/17

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.

за участю секретаря - Худика С.А.

за участю представника позивача - адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги фізичної особи підприємця ОСОБА_2, Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року по справі за позовом фізичної особи підприємця - ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу № Ф-, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_2) звернувся до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області) з позовними вимогами про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 31.05.2017р., рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу № Ф-, - а саме:

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 968,75 грн, з них 775 грн. за податковим зобов'язанням та 193,75 за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 12432,94 грн, з них 9946,35 грн. за податковим зобов'язанням та 2486,59 за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення-рішення форми "ПС" № про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 510 грн;

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 4139,56 грн, з них 3311,65 грн.

- податкове повідомлення-рішення форми "С" №000931302 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій на суму 49376,40 грн.

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 6902,78 грн;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № на суму 23009,28 грн;

В обґрунтування позову зазначив, що дані податкові повідомлення - рішення та вимогу про сплату боргу прийнято контролюючим органом без з'ясування фактичних обставин та з порушенням чинного законодавства.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року - позов задоволено частково.

Скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 31.05.2017 року на суму 6902,78 грн.

Скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 31.05.2017 року на суму 23009,28 грн.

Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 31.05.2017 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 968,75 грн.

Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 31.05.2017 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 12432,94 грн.

Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 31.05.2017 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 4139,56 грн.

В решті позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ФОП ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить постанову суду від 01 листопада 2017 року -скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що він здійснював оприбуткування готівки в порядку, передбаченому чинним законодавством у повній мірі їх фактичних надходжень з урахуванням особливостей, що встановлені для оприбуткуванні готівки при здійсненні розрахунків з використанням РРО.

В апеляційній скарзі, Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду від 01 листопада 2017 року -скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що контролюючи заходи були вчинені належними особами з дотримання процедури проведення перевірки, в ході якої було виявлено порушення позивачем норм чинного податкового законодавства, відповідно до яких було застосовано штрафні санкції.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга ФОП ОСОБА_2 підлягає задоволенню, апеляційна скарга ГУ ДФС в Херсонській області - не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.4 ст.77 ПКУ, Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", наказу ГУ ДФС у Херсонській області "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2" від 28.02.2017 року №143 та плану-графіка на І квартал 2017 року, проведено документальну планову виїзну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 21.12.2016 року правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 року, за результатами якої складено акт перевірки №15/21-22-13-02/НОМЕР_1 від 14.04.2017 року.

Висновками акту перевірки є порушення позивачем п.177.2 ст.177 ПКУ, шляхом заниження податку на доходи фізичних осіб в розмірі 9946,35 грн; ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" шляхом заниження суми єдиного внеску з чистого оподатковуваного доходу за перевіряємий період в розмірі 23009,28 грн; п.51.1 ст.51 та п.2.1. Порядку заповнення і подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку ф.№1-ДФ, шляхом не подання звітності за І квартал 2015 року; п.171.1 ст.171 ПКУ, шляхом не нарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платників податку у вигляді заробітної плати за І квартал 2015 року, що спричинило його заниження в розмірі 775,00 грн; п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004 року, шляхом не оприбуткування (несвоєчасного оприбуткування) готівкових коштів в КОРО, які надійшли до каси на підставі фіскального звітного чеку на загальну суму 9875,28 грн; п.9 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", не забезпечено щодення друкування на реєстраторі розрахункових операцій фіскальних звітних чеків; п.188.1 ст.188, ст.187 ПКУ, шляхом заниження податку на додану вартість в розмірі 8431,65 грн.

На підставі висновків акту перевірки №15/21-22-13-02/НОМЕР_1 від 14.04.2017 року, відповідачем 31 травня 2017 року прийнято: рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 6902,78 грн; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № на суму 23009,28 грн; податкове повідомлення-рішення форми "Р" № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 968,75 грн, з них 775 грн за податковим зобов'язанням та 193,75 за штрафними (фінансовими) санкціями; податкове повідомлення-рішення форми "Р" № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 12432,94 грн, з них 9946,35 грн за податковим зобов'язанням та 2486,59 за штрафними (фінансовими) санкціями; податкове повідомлення-рішення форми "ПС" № про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 510 грн; податкове повідомлення-рішення форми "Р" № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 4139,56 грн, з них 3311,65 грн. за податковим зобов'язанням та 827,91 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; податкове повідомлення-рішення форми "С" №000931302 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій на суму 49376,40 грн.

Підставою для донарахування податку з доходів фізичних осіб, податку на додану вартість та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є заниження позивачем загально оподатковуваного доходу за 2014 рік в розмірі 66309 грн, але відповідач так і не пояснив з чого складається дана сума.

Підставою для застосування до позивача штрафних санкцій за порушення п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004 року, є не оприбуткування в КОРО готівкових коштів, які надійшли до каси на підставі фіскального звітного чеку в розмірі 9875,28 грн. Позивач не надав доказів відсутності електроенергії за відповідний період, а тому до нього застосована відповідна штрафна санкція.

Відповідач стверджує, що позивачем не подано до податкового органу звіт №1-ДФ за І квартал 2015 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, виходив з того, що позивач належними доказами не підтвердив правомірність частини своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази не дають суду підстави для висновку про повну неправомірність дій відповідача, як наслідок спірне податкове повідомлення-рішення форми "С" №000931302 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій на суму 49376,40 грн., та податкове повідомлення-рішення форми "ПС" № про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 510 грн., є правомірними та не підлягають скасуванню.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв'язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом (п.3.1 ст.3 ПКУ).

Платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов'язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків (п.51.1 ст.51 ПКУ).

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 не подано до податкового органу розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків за І квартал 2015 року.

Неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень (п.119.2 ст.119 ПКУ).

Тому колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що зазначене є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "ПС" № про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 510 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що при цьому, позивач сплатив податок на доходи фізичних осіб за І квартал 2015 року в сумі 775 грн, на підтвердження чого до заперечень на акт перевірки від 17 травня 2017 року, додано платіжні доручення №1028 від 23.01.2015 року на суму 195 грн, № 1080 від 19.02.2015 року на суму 290 грн, №1104 від 04.03.2015 року на суму 290 грн, всього на суму 775 грн. Відповідач при розгляді заперечень на акт перевірки не врахував цей факт сплати, в результаті чого податковим повідомленням-рішенням № від 31.05.2017 року повторно визначив позивачу грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 775 грн. З викладеного вбачається, що позивач нарахував, утримав та перерахував податок на доходи фізичних осіб за І квартал 2015 року в сумі, яку йому повторно визначив відповідач.

Таким чином, колегія суддів також вважає, що податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 31.05.2017 року не відповідає ознакам правомірності та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, в акті перевірки (арк.5 акту) зазначено, що зустрічні звірки (перевірки) з питань взаємовідносин ФОП ОСОБА_2 з іншими суб'єктами-контрагентами за період, що перевірявся не проводились.

В ході проведення перевірки при співставленні даних книги обліку розрахункових операцій за 2014 рік та виписок банку АКБ "Індустріалбанк" за 2014 рік встановлено заниження загального оподатковуваного доходу за 2014 рік в сумі 66 309,00 грн (сума загального оподатковуваного доходу за даними перевірки 1 476 266 грн - сума загального оподатковуваного доходу за даними податкової декларації 1 409 957 грн).

Така позиція податкового органу стала підставою для визначення позивачу грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 12432,94 грн, з них 9946,35 грн за податковим зобов'язанням та 2486,59 за штрафними (фінансовими) санкціями; збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 4139,56 грн, з них 3311,65 грн за податковим зобов'язанням та 827,91 грн за штрафними (фінансовими) санкціями; застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 6902,78 грн; винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) на суму 23009,28 грн.

Суд доречно звернув увагу на те, що в матеріалах перевірки відсутні будь-які дані про характер дослідження посадовими особами відповідача банківських виписок за 2014 рік (зарахування коштів на рахунок, перерахування коштів з рахунку, призначення платежів), як відсутні й належним чином завірені копії самих банківських виписок, хоча належним чином завірені копії всіх матеріалів та документів, які стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних фінансових санкцій, вимоги про сплату боргу витребовувались з відповідача ухвалою суду від 18 серпня 2017 року.

Судом також встановлено, та вбачається з матеріалів справи, що в акті перевірки відсутній розрахунок, з якого можливо встановити суми враховані посадовими особами відповідача при визначенні загального оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_2, натомість в матеріалах справи містяться докази того, що позивач проводив через реєстратор розрахункових операцій ті операції, за якими відбувалась безготівкова сплата за товар. Наприклад, 24 квітня 2014 року на розрахунковий рахунок позивача в АКБ "Індустріалбанк" від АТ "Райффайзен Банк Аваль" перераховано 3527,49 грн, а 25 квітня 2014 року ФОП ОСОБА_2 виписав накладну №968, одержувач Райффайзен Банк Аваль Миколаївська обласна дирекція, на суму 3527,49 грн та провів відповідну операцію через реєстратор розрахункових операцій, видавши фіскальний чек на суму 3527,49 грн. Також, 02 липня 2014 року на розрахунковий рахунок позивача в АКБ "Індустріалбанк" від ПАТ "Завод "Екватор" перераховано 1078,25 грн, а 02 липня 2014 року ФОП ОСОБА_2 виписав рахунок №0000013, одержувач ПАТ "Завод "Екватор", на суму 1078,25 грн, виписав накладну №1666 від 07 липня 2014 року на суму 1078,25 грн та провів 07 липня 2014 року відповідну операцію через реєстратор розрахункових операцій, видавши фіскальний чек на суму 1078,25 грн.

Встановлено кілька випадків коли позивач фактично двічі проводив одну й ту ж саму операцію, створюючи валовий дохід в подвійному розмірі від проведеної операції (кошти надійшли на розрахунковий рахунок і ці ж кошти проведено через РРО та зазначено в КОРО). Відповідач при проведенні перевірки не приділив уваги цьому факту, а тому врахував відповідні суми до загального оподатковуваного доходу позивача, доказів протилежного сторони суду не надали.

Таким чином, суд вірно зазначив, що висновки акту перевірки стосовно заниження ФОП ОСОБА_2 загального оподатковуваного доходу за 2014 рік в сумі 66309,00 грн. не відповідають ознакам належних та допустимих доказів, визначеним КАС України.

Відповідна сума стала підставою для визначення грошових зобов'язань з податку на додану вартість, з податку на доходи фізичних осіб та з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, проте судом правильно визначена її необґрунтованість та не доведеність.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду, що наведене є підставою для задоволення позовних вимог в частині скасування рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 6902,78 грн; вимоги про сплату боргу (недоїмки) № на суму 23009,28 грн; податкового повідомлення-рішення форми "Р" № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 12432,94 грн, з них 9946,35 грн за податковим зобов'язанням та 2486,59 за штрафними (фінансовими) санкціями; податкового повідомлення-рішення форми "Р" № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 4139,56 грн, з них 3311,65 грн за податковим зобов'язанням та 827,91 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Згідно п.1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637 (далі - Положення № 637) оприбуткування готівки - це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно з підпунктом 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній мірі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних розрахункової книги).

Абзацом третім статті 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Указ № 436/95) встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265/95-ВР) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані щоденно друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг)) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

Приписи наведеної норми передбачають особливості роботи РРО, які мають забезпечувати друкування таких звітів за кожний робочий день.

За змістом пункту 2 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2002 року № 199 (далі - Вимоги), зміна - період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту; Z-звіт - це денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті РРО.

Аналіз положень пункту 9 статті 3 Закону № 265/95-ВР та підпункту 2.6 глави 2 Положення свідчить, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, мають своєчасно та в повній мірі оприбутковувати усю готівку, що надходить до кас, та щоденно, тобто кожного робочого дня по закінченні зміни, але не пізніше 24 години цього ж дня, друкувати на РРО фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

У разі недотримання суб'єктом господарювання при здійсненні діяльності пункту 9 статті 3 Закону № 265/95-ВР та підпункту 2.6 глави 2 Положення до нього за рішенням відповідних органів застосовуються штрафні (фінансові) санкції згідно з вимогами пункту 4 статті 17 Закону № 265/95-ВР та абзацу третього частини першої статті 1 Указу № 436/95 відповідно.

Сторонами не заперечувалося, що Z- звіт за 05.12.2015 року на суму 9875,28 грн. роздрукований наступною датою ніж дата надходження готівкових коштів, що підтверджується копією самого Z- звіту №802 від 06.12.2015 року 00:03:03.

Блокування виконання функцій реєстратора знімається після усунення причини його виникнення, крім причин, пов'язаних з перевищенням тривалості зміни та вичерпанням ємності фіскальної пам'яті. Реєстратор повинен забезпечувати можливість повторення або завершення розпочатої до блокування та незавершеної операції (п.9 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування).

Суд першої інстанції зазначив, що зі слів Позивача встановлено, що 05.12.2015 року о 20:43 відбулось відключення електроенергії, реєстрація розрахунків під час ремонту РРО здійснювалась у розрахунковій книжці, але не надав жодних доказів відключення електроенергії в розумінні Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМ України №1357 від 26.07.1999 року.

Таким чином, в разі якщо Z- звіт роздруковується в день надходження виручки то після розблокування РРО повинен забезпечити можливість завершити розпочату операцію, тобто при вчасному роздрукуванні Z-звіту РРО забезпечить можливість завершити його роздрукування, і як наслідок податкове повідомлення-рішення форми "С" №000931302 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій на суму 49376,40 грн., є правомірним.

Однак, колегія суддів вважає такий висновок суду помилковим з огляду на наступне.

Так, згідно копій контрольних стрічок та витягу Книги обліку розрахункових операцій № Р/4 ОСОБА_2 до каси позивача надійшли готівкові кошти в сумі 9 875, 28 коп.

Книга обліку розрахункових операцій (КОРО) - це прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Виходячи з вищенаведеного, норми Положення № 637 зобов'язують суб'єкта господарської діяльності, що здійснює готівкові розрахунки із застосування РРО: по-перше, провести отримані готівкові кошти через такий РРО або з використанням РК, по-друге, роздрукувати фіскальні звітні чеки, та, по - третє, здійснити облік таких фіскальних звітних чеків у КОРО. З викладеного слідує, що проведення розрахунки операцій через РРО, щоденне друкування фіскальних звітних чеків та їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій є свідченням того, що готівкові кошти обліковані у КОРО, що свідчить про їх оприбуткування, а їх рух відображено у фіскальній пам'яті РРО.

При цьому, відповідно до вимог чинного законодавства готівка, отримана за час відсутності електроенергії, була у повному обсязі оприбуткована у розділі 2 "Облік руху готівки" КОРО, про що свідчать долучені до матеріалів справи копії контрольних стрічок та витягу КОРО № Р/4. Вказані суми готівки відображені у РК оригінал якої надавався суду в процесі розгляду справи про що також відображено в розділі 3 "Облік розрахункових квитанцій" КОРО.

Крім того, Позивачем до розділу 4 книги ОРО "Облік ремонтів, робіт з технічного обслуговування і перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО" внесено запис що 05.12.2015 року о 20 год.43 хв. відбулося відключення електроенергії, реєстрація розрахунків під час ремонту РРО здійснено у розрахунковій книжці. Роботу РРО Відновлено 06.12.2015 року о 00 год 03 хв., номер першого Z-звіту після відновлення роботи РРО - №802.

З матеріалів наданих на перевірку вбачається, що Z-звіт №802 (сума готівки становить 9 875,28 грн.) виконано 06.12.2015 року о 00 год. 03 хв. При цьому записи щодо обігу готівки за 05 грудня 2015 року наявні у розділі 2 КОРО ФОП ОСОБА_2 №з/4 від 05.10.2015 року.

Таким чином, у разі виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій або у разі тимчасового відключення електроенергії, зо умови здійснення суб'єктом господарювання відповідних записів щодо проведених розрахункових операцій у КОРО чи розрахунковій книжці, відповідальність за нероздрукування фіскальних звітних чеків та неоприбуткування готівкових коштів у день їх надходження за такими операціями виключається.

Таким чином, ФОП ОСОБА_2 здійснював оприбуткування готівки в порядку, передбаченому чинним законодавством України у повній сумі їх фактичних надходжень, тобто, повно, в строки, з урахуванням особливостей, що встановлені для оприбуткування готівки при здійсненні розрахунків з використанням РРО.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з думкою суду першої інстанції стосовно того, що позивач належними доказами не підтвердив правомірність частини своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази, дають суду апеляційної інстанції підстави для висновку про неправомірність дій відповідача щодо винесення всіх оскаржуваних рішень.

Відповідно до ст. ст. 242 КАС України КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи, однак зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, та прийняв постанову, яка підлягає скасуванню.

У відповідності до ст.ст. 315, 317 КАС України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове судове рішення на підставі невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Згідно до ст. ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року по справі за позовом фізичної особи підприємця - ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу № Ф-, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов фізичної особи підприємця ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 31.05.2017 року на суму 6902,78 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 31.05.2017 року на суму 23009,28 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 31.05.2017 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 968,75 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 31.05.2017 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 12432,94 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 31.05.2017 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 4139,56 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "С" №000931302 від 31.05.2017р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій на суму 49376,40 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "ПС" № від 31.05.2017р. про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 510 грн.,

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ФОП ОСОБА_2 ( код ЄДРПОУ НОМЕР_1) судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 2 073 (дві тисячі сімдесят три) грн. 39 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 23.03.2018р.

Суддя - доповідач :

Судді: