Справа № 820/2466/13-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2018 року

Київ

справа №820/2466/13-а

касаційне провадження №К/9901/616/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Харківської митниці Міндоходів на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2013 (суддя Панов М.М.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2013 (головуючий суддя - Водолажська Н.С., судді: Бартош Н.С, Бенедик А.П.) у справі № 820/2466/13-а за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до Харківської митниці Міндоходів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулось до суду з адміністративним позовом до Харківської митниці Міндоходів про скасування податкових повідомлень-рішень від 15.03.2013 № 38 та від 15.03.2013 № 39.

Харківський окружний адміністративний суд постановою від 19.06.2013 позовні вимоги задовольнив.

Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 15.10.2013 залишив постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2013 без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Харківська митниця Міндоходів оскаржила їх в касаційному порядку.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2013, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2013 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог Харківська митниця Міндоходів посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме: статей 336, 345, 351 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент пропуску товару через митний кордон України), Закону України від 05.04.2001 № 2371-III «Про митний тариф України» (в редакції, чинній на момент пропуску товару через митний кордон України), статей 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в попередніх судових інстанціях).

При цьому зазначає, що судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінки поясненням представників відповідача та доказам, долученим до матеріалів справи.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено невиїзну документальну перевірку фактів митного оформлення Комунальним підприємством «Харківводоканал» товару «обладнання електричне для автоматичного керування рівня та фільтрування стоків в прийомному відділенні каналізаційної насосної станції міського комунального господарства міста…», ввезеного на митну територію України за вантажною митною декларацією від 12.07.2012 № 807100000/2012/428720 у період з 07.02.2013 по 11.02.2013, результати якої оформлено актом від 25.02.2013 № 0010/13/807000000/3361715.

За її наслідками контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог Закону України «Про митний тариф України» від 05.04.2001 № 2371-ІІІ (в редакції, чинній на момент пропуску товару через митний кордон України), пункту 187.8 статті 187, пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент пропуску товару через митний кордон України) внаслідок невірного визначення коду товару з комерційною назвою «обладнання електричне для автоматичного керування рівня та фільтрування стоків в прийомному відділенні каналізаційної насосної станції міського комунального господарства міста…» згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності, а саме - , замість , що, в свою чергу, призвело до заниження суми податків і зборів, що справляються під час митного оформлення товару.

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.03.2013 № 38, згідно з яким визначено суму податкового зобов'язання з мита на товари, що ввозяться на митну територію України суб'єктами підприємницької діяльності, в розмірі 226383,28 грн. за основним платежем та 56595,82 грн. за штрафними санкціями, а також податкове повідомлення-рішення від 15.03.2013 № 39, згідно з яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість з товарів, увезених на територію України суб'єктами підприємницької діяльності, в сумі 45276,66 грн. за основним платежем та 11319,17 грн. за штрафними санкціями.

Відповідно до пункту 49 частини першої статті 4 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент пропуску товару через митний кордон України) пропуск товарів через митний кордон України - це надання митним органом відповідній особі дозволу на переміщення товарів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення.

Згідно з частиною першою статті 248 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент пропуску товару через митний кордон України) митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

За правилами частини четвертої статті 255 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент пропуску товару через митний кордон України) митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Таким чином, прийнявши вантажну митну декларацію та пропустивши товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), митний орган погодився з відомостями, зазначеними імпортером, у тому числі з кодом товарної номенклатури, до якого віднесено імпортований товар, про що виніс відповідне рішення від 12.07.2012 № КТ-807-0583-2012 про визначенням коду товару - згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 345 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент здійснення контрольного заходу) митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності класифікації згідно з УКТЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення.

Згідно зі статтею 351 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент здійснення контрольного заходу) документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності-резидентів України.

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Таке правозастосування відповідає й висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 04.11.2014 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДЛЕНС ОПТИКС» до Харківської обласної митниці Державної митної служби України про скасування податкових повідомлень-рішень, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

У справі, що розглядається, судами встановлено, що доказів на підтвердження подання позивачем неповної, недостовірної, неправдивої інформації митному органу при декларуванні імпортованого товару відповідачем не надано.

Зокрема, рішенням митного органу від 12.07.2012 № КТ-807-0583-2012 встановлено, що ввезений Комунальним підприємством «Харківводоканал» товар повинен класифікуватись за кодом згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності.

За правилами частини сьомої статті 69 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент пропуску товару через митний кордон України) рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими.

Рішення від 12.07.2012 № КТ-807-0583-2012 було чинним на момент здійснення контрольного заходу, а його відкликання відповідно до резолюції першого заступника начальника Харківської митниці Міндоходів на службовій записці від 07.03.2013 № 08/08-08/557-вн, тобто після складання акта перевірки, суперечить вимогам пункту 23 розділу ІІІ Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу і митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 650.

Більш того, судами попередніх інстанцій з'ясовано, що правомірність віднесення позивачем розглядуваного товару до товарної підкатегорії згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності підтверджується долученою Комунальним підприємством «Харківводоканал» до матеріалів справи технічною документацією (технічними паспортами) на дану продукцію, а також висновком експертного товарознавчого дослідження від 18.04.2013 № 2206, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Харківської митниці Міндоходів без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Харківської митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2013 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2013 у справі № 820/2466/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк