Справа № 686/3095/18
Суддя: Козак О. В.
Дата ухвалення: 2018-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/3095/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Козак О.В.,

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

за участі: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції ОСОБА_3, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови,

встановив:

В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора патрульної поліції ОСОБА_3 про скасування постанови. В обґрунтування свого позову вказав, що 11.11.2017 року інспектором роти патрульної поліції ОСОБА_3 було винесено постанову БР №208063 про притягнення його до відповідальності за п.п.8.5.1 ПДР та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн., про що йому не було повідомлено в установлений законом термін. До нього було прийнято рішення застосувати ст.38 КУпАП ч.2 стягнення в подвійному розмірі штрафу 2040 грн. за те, що він нібито порушив ПДР розмітки 1.30 місце стоянки для інвалідів і не своєчасно сплатив 1020 грн.. 11.11.2017 року він разом зі своєю дружиною з інвалідністю ОСОБА_4 підїхали до магазину за продуктами по вул.Зарічанській, 11/4. Не дочекавшись дружини, яка мала вийти з магазину і мала при собі посвідчення інваліда, не розібравшись інспектор патрульної поліції ОСОБА_3 на швидкоруч написав постанову, а йому сказав, що якщо він не згідний, то необхідно звертатись до суду. Поскільки він з рішенням був не згідний, то копію постанови йому не вручили, а сказали, що вишлють по місцю проживання. Вказану постанову він не отримав, а про накладення на нього штрафу він дізнався з листа виконавчої служби 30.01.2018 року. Таким чином інспектор поліції ОСОБА_3 порушив чинне законодавство, а саме: не законно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча ст.276 КУпАП дозволяє розглядати справи виключно за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи; позбавив його скористатись в повному обсязі своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП; порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст.278,279 КУпАП. Після висловлення звинувачень, інспектор Тимець О.М. пішов до свого патрульного автомобіля, де виніс постанову, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішенні клопотання та не були дослідженні докази, заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, тому позивач просить позов задоволити та скасувати постанову інспектора патрульної поліції ОСОБА_3 БР №208063 від 11.11.2017 року про його притягнення до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні 13.03.2018 року ухвалою суду до участі в справі в якості другого відповідача було залучено Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві, суду пояснив, що не заперечує, що він зупинився на місці для інвалідів, проте інспектором не було враховано, що він перевозив дружину, яка є інвалідом та пішла до магазину, він розгубився, тому не повідомив інспектора про вказані обставини, а інспектор в нього не запитав про ці обставини.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, суду пояснив, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірною, оскільки позивач допустив порушення правил дорожнього руху та не повідомляв інспектору до винесення постанови, що він приїхав з дружиною, яка є інвалідом, крім того на автомобілі не було знаку «Інвалід».

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії БР №208063 від 11.11.2017 року, ОСОБА_1 11.11.2017 року о 13 годині 35 хвилин в м.Хмельницькому, по вул.Зарічанській, 11/4 керуючи транспортним засобом «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимог дорожньої розмітки 1.30 «Місце стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів та на яких установлено розпізнавальний знак «інвалід», чим порушив п.8.5.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.5 КУпАП.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін.

Відповідно до п.8.1.5 ПДР України, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Відповідно до розділу 34 ПДР України, горизонтальна розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід».

Частиною 5 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" у виді накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до наданого представником відповідача відеозапису, слідує, що позивач здійснив стоянку на місці для інвалідів та не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.30 «Місце стоянки т.з. які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід», чим порушив п.8.5.1 ПДР України.

Позивач в судовому засіданні визнав, що здійснив стоянку на місці для інвалідів. При цьому з наданого суду відеозапису вбачається, що до винесення постанови позивач не повідомив інспектору про те, що він перевозить дружину, яка є інвалідом і яка пішла до магазину.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона являється інвалідом і вони з позивачем підїхали до магазину «Таврія», вона пішла за продуктами, а він поїхав до «Епіцентру», оскільки в нього заболів живіт. Про те, що сталось далі він їй розповів вже вдома.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0792755, ОСОБА_4 є інвалідом 3 групи.

З наданого представником відповідача та переглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції вбачається, що до винесення постанови ОСОБА_1 не повідомляв інспектора про те, що він перевозив ОСОБА_4, яка є інвалідом. Не підтверджують факту повідомлення інспектора про перевезення інваліда і пояснення свідка ОСОБА_4, оскільки остання не була присутня під час розгляду справи. Вказаним відеозаписом також спростовуються доводи позивача, що інспектором до винесення постанови не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, не були вирішенні клопотання та не були дослідженні докази, заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Оскільки з відеозапису вбачається, що підійшовши до позивача інспектор представився, назвав своє прізвище, імя та по батькові, посаду. Також встановив особу позивача, заслухав його пояснення, при цьому останній будь-яких клопотань не заявляв.

Отже з наведеного вбачається, що ОСОБА_1 допустив порушення п.8.5.1 ПДР України і в його діях є склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст. 122 КУпАП. Адміністративне стягнення накладено інспектором на позивача в межах санкції ч.5 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як на одну із підстав своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем порядку розгляду справи, а саме її розгляд на місці вчинення правопорушення, а не за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи.

Однак, слід зазначити наступне, згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя і п'ята статті 122, статті 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.1 р. III Інструкції № 1395).

За правилами ч. 1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, на місці вчинення таких правопорушень.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова БР №208063 від 11.11.2017 року винесена правомірно і в задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції ОСОБА_3, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.1, 9, 33, 36, 122 ч.5, 276, 280, 283, 288, 293, 294 КУпАП, ст.ст.9,10,11,77,79,241-246, 286 КАС України, Законом України «Про Національну поліцію» суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції ОСОБА_3, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до Вінницького адміністративного апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного тексту рішення суду 28.03.2018 року.

Суддя: