Справа № 278/3011/16-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

22 березня 2018 року
м. Київ
справа №278/3011/16-а
адміністративне провадження №К/9901/33941/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Стародуба О.П.,
суддів Анцупової Т.О., Кравчука В.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 30.05.2017р. (головуючий суддя - Зубчук І.В.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017р. (головуючий суддя - Капустинський М.М., судді - Моніч Б.С., Охріичук І.Г.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування пункту протоколу, зобов?язання вчинити дії щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги,
встановив:
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив:
- визнати протиправним і скасувати пункт 16 протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 08.07.2016р. №52 Міністерства оборони України про повернення на доопрацювання документів про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності ІІІ групи, з 10.05.2016р., внаслідок поранення (контузії) та захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;
- зобов?язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи внаслідок поранення (контузії) та захворювання пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 10.05.2016р., відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобовязаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, однак відповідач заяву позивача про виплату вказаної допомоги не розглянув, а документи повернув на доопрацювання, чим порушив його права.
Постановою Житомирського районого суду Житомирської області від 30.05.2017р., залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017р., позов задоволено частково.
Визнано протиправним і скасовано пункт 16 протоколу засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №52 від 08.07.2016р. Міністерства оборони України про повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності IIІ групи з 10.05.2016р. внаслідок поранення, контузії, захворювань, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок поранення і захворювань, пов`язаних з виконанням позивачем обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, в розмірі 150 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення ІІІ групи інвалідності, а саме з 10.05.2016р., відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975.
У решті позовних вимог відмовлено.
З ухваленими судовими рішеннями не погодився відповідач, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просив їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування касаційної скарги посилався на те, що Міністерство оборони України не розглядало заяву позивача по суті, а лише повернуло документи у зв`язку з ненаданням повного пакету документів, за відсутності якого неможливо визначити право позивача на отримання одноразової грошової допомоги. Вказував, що позивачем не надано документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач у період з 12.04.1986р. по 20.05.1988р. проходив військову службу у Збройних Силах, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_1 .
Згідно довідки медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №514403 від 13.05.2016р. позивачу з 10.05.2016р. встановлено ІІІ групу інвалідності, а 16.05.2016р. року Управлінням праці та соціального захисту населення Житомирського району позивачу встановлено статус інваліда війни ІІІ групи до 01.06.2021р.
Відповідно до довідки, виданої військовим комісаром Житомирського об?єднаного міського військового комісаріату №182 від 17.03.2016р., позивач у період з 12.08.1986р. по 20.05.1988р. проходив військову службу на території Республіки Афганістан, де в той час велися бойові дії.
Відповідно до Витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №1842 від 25.04.2016р. поранення (контузія) і захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Згідно акту судово-медичного дослідження (обстеження) №1034 від 19.04.2016., проведеного лікарем - судово-медичним експертом, виданого обласним бюро судово-медичної експертизи Житомирської міської ради, у позивача виявлені рубці на голові та шиї, які є слідами загоєння ран, що утворились від дії тупих твердих предметів з достатньо-обмеженою контактуючою поверхнею, можливо внаслідок осколочних поранень за обставин та в термін, що вказані обстеженим (жовтень 1987 року).
26.05.2016р. позивач звернувся до Житомирського об?єднаного міського військового комісаріату із заявою стосовно призначення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням IІІ групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, до якої додав всі необхідні для такого призначення документи.
Згідно витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 08.07.2016р. №52, комісія дійшла висновку про необхідність повернення на доопрацювання поданих ним документів, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено п. 11 Порядку № 975.
Вважаючи, що відповідачем протиправно повернуто документи для призначення одноразової грошової допомоги на доопрацювання, та фактично, на думку позивача, відмовлено у призначені такої допомоги, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги при інвалідності повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), однак у даному випадку таке рішення відповідачем не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання. Повернення ж документів на доопрацювання за наслідками розгляду висновку керівника уповноваженого органу Порядком №975 не передбачено, а тому повернення Міністерством оборони України документів позивача на доопрацювання суперечить зазначеним вище нормам та порушує право позивача на належний розгляд поданої ним заяви та документів і прийняття відповідного рішення з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги.
З такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.
Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що позивачем подано відповідну заяву з необхідним пакетом документів; рішення відповідачем не приймалось; повернення документів на доопрацювання вимогами Порядку №975 не передбачено, а тому суди обґрунтовано частково задовольнили позовні вимоги.
Згідно з ч. 3 ст. 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Таким чином, оскільки при ухваленні рішень суди порушень норм матеріального та процесуального права не допустили, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.
Керуючись статтями 343, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
постановив:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 30.05.2017р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017р. без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
О.П. Стародуб
Т.О. Анцупова
В.М. Кравчук