Справа № 2-а-175/10
Суддя: Наумова І. Й.
Дата ухвалення: 2010-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2а-175/10/0812
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2010 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Наумової І.Й.

при секретарі Фіркаловій І.Ю.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради, про поновлення строку звернення до суду, визнання дій неправомірними та здійснення перерахунку недоотриманої щорічної допомоги, що виплачується до 5 травня за 2009-2010 роки та недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за 2008-2010 роки, стягнення не отриманої суми допомоги на оздоровлення,-

ВСТАНОВИВ

Позивач у 2009 року звернулась до суду з вищезазначеним позовом. Під час розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги, просить суд поновити строк звернення, визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради щодо відмови здійснення перерахунку недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення на користь ОСОБА_2 як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії в розмірі пяти (5) мінімальних заробітних плат та щорічної одноразової допомоги як інваліду війни, що виплачується до 5 травня в розмірі восьми (8) мінімальних заробітних плат на момент виплати за 2008, 2009, 2010 роки неправомірними, зобов`язати відповідача провести нарахування і виплату позивачу щорічну допомогу на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії за 2008,2009,2010 роки у розмірі пяти (5) мінімальних заробітних плат за вказаний період та недоотриманої щорічної одноразової допомоги, як інваліду війни, що виплачується до 5 травня в розмірі восьми (8) мінімальних заробітних плат на момент виплати за 2009-2010 роки з врахуванням не донарахованої суми в розмірі 16792 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є постраждалою від наслідків аварії на ЧАЕС та належить до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильської катастрофи та належить до інвалідів війни 2 групи з 10.12.2007 р. Пенсію одержує по інвалідності з 1991 року згідно Закону України «ст.54 п.1 Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Втім фактично допомога на оздоровлення на протязі 2008-2010 рр. виплачувалась у значно меншому розмірі, що позивач вважає необґрунтованим. На підставі викладеного, просив суд визнати неправомірними дії відповідача в частині виплати йому такої допомоги на оздоровлення у розмірі, меншому від належного, та стягнути з відповідача на її користь 16792 грн. недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2008-2010 рр. та щорічної одноразової допомоги за 2009-2010рр.

У судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, на їх задоволенні наполягала.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, надав до суду заперечення, згідно яких проти позову заперечував, посилаючись на те, що допомога на оздоровлення виплачувалася позивачеві у належному розмірі, вказані позивачем виплати нараховувались та виплачувались у розмірі, передбаченому Законами України Про державний бюджет України на 2008, 2009 роки, а також Постановами КМУ від 12.03.2008 р. № 183, від 18.03.2009 р. №211 та Постановою КМУ №562, та вважає їх пріоритетними в даному випадку над Законом України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та при винесенні рішення просив застосувати положення ст.99 та 100 КАС України.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом ІI групи і відноситься до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у звязку з чим перебуває на обліку у відповідача та отримує допомогу на оздоровлення згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1998 р. №796-ХІІ та Постанови КМУ №562 від 12.07.2005 р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В серпні 2009 року та в серпні 2010р. позивач звернулась до відповідача із заявами про здійснення перерахунку та виплати допомоги на оздоровлення за 2008-2010 роки у відповідності з вимогами ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідь на які 18.09.2009 р. та 13.09.2010р. відповідач своїми листами розяснив, що допомога на оздоровлення виплачувалася позивачеві у належному розмірі згідно Постанови КМУ від 12.07.2005 р. № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме за 2008-2010 роки у розмірі 120 грн.

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.

Так, згідно ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи позивач як інвалід ІI групи, відноситься до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, має право на отримання щорічної допомоги у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Постановою КМУ від 12.07.2005 р. № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачений інший

розмір такої допомоги, вказані позивачем виплати нараховувались та виплачувались у розмірі, що дорівнює 120,00 грн.

Враховуючи, що Закон України має вищу юридичну силу відносно постанови КМУ, суд вважає за необхідне застосувати у спірних правовідносинах положення ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та не приймає до уваги доводи представника відповідача.

При цьому необхідно зазначити, що Кабінет Міністрів України не уповноважений зменшувати встановлені Законом конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій, зокрема, допомоги на оздоровлення. Навпаки, у ч. 1 ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зазначено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом їх обсягу, встановленого Законам, є недопустимим.

Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат на 2008 - 2010 роки не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Доводи відповідача на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмірів щорічної грошової допомоги на оздоровлення як на причину невиконання покладених на нього зобов'язань до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

За таких обставин та з урахуванням вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради повинно нарахувати та виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за період 2008-2010 р.р., виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, з урахуванням отриманих позивачем сум.

Також судом встановлено, що позивач є інвалідом війни ІІ групи, що підтверджено копією посвідчення, та має право на отримання пільг та державної соціальної підтримки відповідно до Закону України № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII щорічно до 5 травня інвалідам війни 2 групи виплачується грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Статтею 17-1 вказаного Закону встановлено, що виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення, через відділення зв'язку, або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами. - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

У 2009-2010 роках позивачеві була виплачена щорічна грошова допомога до 5 травня у розмірі меншім ніж передбачено законом, тому у позивача порушено право на отримання разової грошової допомоги за 2009-2010 роки у розмірі визначеному ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Вказаний розмір грошової допомоги у 2009-2010 роках не змінювався, отже, при її нарахуванні відповідач мав керуватися вимогами зазначеного Закону.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Статтею 70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» надано право Кабінету Міністрів України у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

У 2009-2010 роках Кабінет Міністрів України мав право встановлювати розмір соціальних виплат, але лише таких соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати.

Розмір разової грошової допомоги, який передбачено ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», визначається залежно від розміру мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, у 2009-2010 роках Кабінету Міністрів України не було надано право щодо встановлення розміру разової грошової допомоги, яка виплачується до 5 травня учасникам бойових дій.

Пунктом 13 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року N 489-V було зупинено на 2007 рік дію статті 13 Закону України № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Рішенням Конституційного Суду України N 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення п. 20 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008рік» яким були внесені зміни до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо надання Кабінету Міністрів України повноважень по встановленню розміру зазначеної допомоги. Таким чином діє попередня редакція зазначеної статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме: інвалідам війни ІІ групи щорічно до 5 травня виплачується одноразова допомога в розмірі 8(восьми) мінімальних пенсій за віком.

За таких обставин та з урахуванням вимог статті 13 Закону № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради повинно нарахувати та виплатити позивачу одноразову щорічну допомогу за період 2009-2010 р.р., виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, з урахуванням отриманих позивачем сум.

Що стосується позовних вимог про стягнення з управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради вказаних виплат у фіксованій грошовій сумі, то вони не підлягають задоволенню, оскільки до компетенції суду не належить визначення розмірів належних до виплати грошових коштів; такі повноваження належать до компетенції відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, випливає, що для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.1 ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

В даному випадку, виходячи з практики Вищого адміністративного суду України по справах про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, необхідно виходити із частини 2 статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якої суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком (справа №К-22116/06 постанова від 13.06.2007).

Оскільки позивачу завдана шкода ушкодженням здоровя, в результаті чого він є постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, а спірні грошові кошти йому виплачуються на оздоровлення у звязку з ушкодженням здоровя, тому позовна давність на ці правовідносини не поширюється.

Згідно ст.104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з врахуванням раніше виплачених сум.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 87, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, ст.ст.19, 46, 92 Конституції України, ст. 48 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.13 Закону № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити термін звернення до суду.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради, про поновлення строку звернення до суду, визнання дій неправомірними та здійснення перерахунку недоотриманої щорічної допомоги, що виплачується до 5 травня за 2009-2010 роки та недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за 2008-2010 роки, стягнення не отриманої суми допомоги на оздоровлення,- задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради протиправними щодо відмови ОСОБА_2 в проведенні перерахунку щорічної допомоги, що виплачується до 5 травня за 2009-2010 роки та щорічної допомоги на оздоровлення за 2008-2010 роки та виплаті щорічної допомогу на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії за 2008,2009,2010 роки у розмірі пяти (5) мінімальних заробітних плат за вказаний період та щорічної одноразової допомоги, як інваліду війни, що виплачується до 5 травня в розмірі восьми (8) мінімальних заробітних плат на момент виплати за 2009-2010 роки.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради провести перерахунок та виплатити ОСОБА_2 допомогу на оздоровлення за 2008-2010 роки відповідно до ст.48 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та одноразової допомоги за 2009-2010 роки відповідно до ст.13 Закону № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Постанова може бути оскаржена сторонами до адміністративного Дніпропетровського апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня її проголошення, з подачею її копії до адміністративного Дніпропетровського апеляційного суду. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, але не була присутня під час оголошення постанови, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя І.Й.Наумова