Справа № 539/2407/17
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 р. м. ХарківСправа № 539/2407/17

Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Лях О.П.

суддів: Яковенка М.М. , Старосуда М.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.09.2017р. (м.Лубни Полтавської області, головуючий суддя І інстанції Даценко В.М., повний текст складено 18.09.2017 року) по справі № 539/2407/17 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації про стягнення недоплаченої допомоги до 5 травня за 2015 рік,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації про стягнення недоплаченої допомоги до 5 травня за 2015 рік. (а.с.1)

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.09.2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1, оскільки спір між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав вже було вирішено та наявні судові рішення, які набрали законної сили. (а.с.3-4)

Не погодившись із даною ухвалою суду першої інстанції та вважаючи її незаконною і не обгрунтованою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.09.2017 року. (а.с.10)

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що позивач перебувала на лікуванні. Також вказала, що дана справа та подібні справи неодноразово розглядались суддями Лубенського міськрайонного суду Полтавської області, що недопустимо, оскільки один суддя не може розглядати справу більше одного разу. При цьому, вказала про неодноразові звернення до судів різних інстанцій по справам із такими ж позовними вимогами.

Від відповідача відзив не надходив.

Враховуючи неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, а особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана обов'язковою, суд на підставі положень ч.4 ст.229 та п.2 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про повернення позовної заяви з огляду на наступне.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями ст.129 Конституції України визначено рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Із матеріалів справи вбачається, що 13.09.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області із даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.104 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року) позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Згідно із ч.ч.1 та 2 ст.23 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року) усі адміністративні справи в суді першої інстанції, крім випадків, встановлених цим Кодексом, розглядаються і вирішуються суддею одноособово. Суддя для розгляду конкретної справи визначається в порядку, встановленому частиною третьою статті 15 1 цього Кодексу.

Положеннями ст.15-1 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року) передбачено, що позовні заяви, скарги, подання та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов'язковій реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду, яка здійснюється працівниками апарату відповідного суду в день надходження документів. Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів за принципом вірогідності, який враховує кількість справ, що перебувають на розгляді у суддів, заборону брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого ставиться питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну повноважень. Після визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи внесення змін до реєстраційних даних щодо цієї справи, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду не допускається, крім випадків, встановлених законом.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею (суддею-доповідачем) по справі №539/2407/17 визначено ОСОБА_2 (а.с.2)

Щодо твердження апелянта про неодноразовий розгляд даним суддею та іншими суддями Лубенського міськрайонного суду Полтавської області адміністративних справ, позивачем в яких виступала ОСОБА_1, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.27 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року) суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться: 1) якщо він брав участь у розгляді цієї справи або пов'язаної з нею справи як представник, секретар судового засідання, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого частиною третьою статті 15 1 цього Кодексу.

Суддя відводиться також за наявності обставин, встановлених статтею 28 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Згідно зі ст.28 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року) суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї ж справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, у перегляді справи Верховним Судом України, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередньої постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї ж справи в судах першої і касаційної інстанцій, у перегляді справи Верховним Судом України, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї ж справи в судах першої і апеляційної інстанцій, у перегляді справи Верховним Судом України, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи Верховним Судом України, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій.

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, у перегляді справи Верховним Судом України, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цій адміністративній справі.

Колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджували б наявність підстав для відводу судді Даценко В.М., передбачених приписами ст.ст.27, 28 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року).

Посилання ОСОБА_1 на прийняття даним суддею та іншими суддями Лубенського міськрайонного суду Полтавської області рішень у подібних справах не є підставою для відводу (самовідводу) судді Даценко В.М., оскільки суддею Даценко В.М. відповідні адміністративні справи, на які є посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1, по суті не розглядалися.

Матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.09.2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1, оскільки спір між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав вже було вирішено та наявні судові рішення, які набрали законної сили. (а.с.3)

Відповідно до п.2 ч.1 ст.109 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року) суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили: постанова суду; ухвала суду про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі; ухвала про закриття провадження в адміністративній справі; ухвала про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду (крім випадків, коли така ухвала винесена до відкриття провадження в адміністративній справі).

Колегія суддів звертає увагу, що у червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації та Центру по нарахуванню та здійснення соціальних виплат у Полтавській області, в якому просила стягнути з відповідачів на її користь недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2015 рік у розмірі, передбаченому частиною 5 статті 13 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що відповідачі, всупереч вимог чинного у період спірних правовідносин законодавства, здійснили їй нарахування і виплату спірної допомоги у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України, а не на підставі відповідної правової норми Закону № 3551-XII, яка по іншому визначає питання розміру такої допомоги.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.09.2015 року по справі № 539/2115/15-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В подальшому, позивач звернулась з заявою про перегляд вищевказаного рішення суду першої інстанції у зв'язку з нововиявленими обставинами, в якій просила скасувати останнє і прийняти нову постанову про задоволення її позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.02.2016 року по справі № 539/2115/15-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2016 року, в задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.02.2017 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 539/2115/15-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту населення, Центру по нарахуванню соціальних виплат про стягнення недоплаченої допомоги до 5 травня за 2015 рік, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.02.2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2016 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.09.2015 року, прийнятою у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду України від 11.08.2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 20.02.2017 року повернуто заявнику.

Враховуючи вказане вбачається, що спір між ОСОБА_1 та Департаментом праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації щодо стягнення недоплаченої допомоги до 5 травня за 2015 рік вже вирішено судом і постанова суду набрала законної сили.

Щодо посилання позивача про перебування на лікуванні, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження цих доводів. Крім того, доводи щодо перебування ОСОБА_1 на лікуванні не стосуються підстав відмови у відкритті провадження за її позовом у даній справі.

Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 229, 241, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.09.2017р. по справі № 539/2407/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.П. Лях
Судді(підпис) (підпис) М.М. Яковенко М.І. Старосуд