Справа № 554/9947/17
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 р. м. ХарківСправа № 554/9947/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Калиновського В.А.

суддів: Калитки О. М. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Цибуковська А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 16.02.2018, суддя Микитенко В.М., м. Полтава, по справі № 554/9947/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції м. Полтави третя особа ОСОБА_2

про скасування постанови та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава з позовом до Управління патрульної поліції м. Полтави, в якому просив суд: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі БР №640307 від 03.12.2017 року, за скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 121 КУпАП та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач порушив процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема безпідставно відхилив його клопотання про перенесення розгляду справи для його підготовки та залучення власника транспортного засобу. Крім того, відповідач не надав належних та допустимих доказів правопорушення, зазначивши, що запасні двері вільно відчинялися зсередини.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 16.02.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управлінням патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України подано апеляційну скаргу, в якій останнє просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 77, 251 КАС України, ч. 2 ст. 121, ст. 258 КУпАП, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою БР №640307 від 03.12.2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності на накладено на нього стягнення у виді штрафу в сумі 680 грн. за ч. 2 ст.121 КУпАП.

Зі змісту постанови вбачається, що він 03.12.2017 року по вулиці Великотирнівській, 7 м. Полтава керував автобусом Рута 22 СПГ д.н. НОМЕР_1, який використовувався для перевезення пасажирів, технічний стан якого не відповідає стандартам ПДР, тех. експлуатації, не працює передбачений конструкцією задній аварійний вихід, чим порушив п.31.4.7 «г» ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КУпАП (а.с.4).

Не погодившись з діями відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесеною ним постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідачем всупереч положень Кодексу України про адміністративні правопорушення не проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами ст.ст. 278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Як свідчать матеріали справи, 03.12.2017 року о 13 год. 25 хв. в. м. Полтава по вулиці Великотирнівській,7 ОСОБА_1 керував автобусом Рута 22 СПГ д.н. НОМЕР_1, який використовувався для перевезення пасажирів, технічний стан якого не відповідає стандартам ПДР, тех. експлуатації, не працює передбачений конструкцією задній аварійний вихід, чим порушив п.31.4.7 «г» ПДР.

Згідно підпункту «г» пункту 31.4.7 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема: не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, тахограф, пристрій для обігрівання і обдування скла.

Відповідно до ч.2 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З наданого відповідачем до суду відеозапису вбачається, що 03.12.2017 р. близько 13.25 год. в м. Полтава по вул. Великотирнівська, 7 нарядом поліції було виявлено автобус Рута 22 СПГ д.н. НОМЕР_1, яким керував позивач, який використовується для перевезення пасажирів, технічний стан якого не відповідає стандартам ПДР, тех. експлуатації, не працює передбачений конструкцією задній аварійний вихід.

Крім того, з відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 сам намагався відчинити аварійні двері ззовні, однак такі спроби були марними.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що належними та допустимими доказами відповідачем підтверджено факт порушення позивачем вимог ПДР України та здійснення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що несправність приводу для керування дверцятами, аварійними виходами і пристроїв для керування ними особливо небезпечна тим, що під час дорожньо- транспортної пригоди стає неможливою евакуація водія і пасажирів.

Відповідно до п. 1.2 Наказу Міністерства транспорту України № 807 від 21.11.2001 Про затвердження ГСТУ «Засоби транспортні дорожні. Технічні вимоги до безпеки конструкції автобусів загального призначення, які знаходяться в експлуатації» (далі по тексту Наказ) стандарт встановлює вимоги до безпеки конструкції автобусів та їх обладнання в частині, яка забезпечує безпеку експлуатації і виключає або зменшує тяжкість наслідків дорожньо-транспортної пригоди для водія, пасажирів та пішоходів.

Згідно п. 1.3. Наказу вимоги цього стандарту є обов'язковими для підприємств, установ, організацій та підприємців, що діють на території України, незалежно від форм власності.

3.1.12. Пасажирські (службові) двері - двері, які використовуються пасажирами за звичайних умов експлуатації автобуса, коли водій знаходиться на своєму місці.

3.1.15. Аварійні (запасні) двері - двері, влаштовані додатково до пасажирських (службових) дверей та призначені для використання пасажирами в якості виходу тільки при виключних обставинах та, особливо, у випадку небезпеки.

4.7.1.1. Автобус повинен мати не менше ніж двоє дверей: одні пасажирські та одні аварійні двері, або двоє пасажирських дверей.

4.7.6.1. Аварійні двері повинні легко відчинятися як зсередини, так і ззовні автобуса, коли він знаходиться у нерухомому стані.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за N 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, N 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні за змістом приписи містяться в «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року N 395

При цьому, у відповідності до п. 2 розділу III Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене зокрема ч. 2 ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідач правомірно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 121 КУпАП без складання протоколу на місці вчинення самого правопорушення.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем всупереч положень Кодексу України про адміністративні правопорушення не проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами ст.ст. 278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки такий висновок спростовується відеозаписом події, наданої відповідачем, на якому зокрема зафіксовано дотримання останнім процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Беручи до уваги вказані обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що вина позивача у правопорушенні доведена зазначеними письмовими доказами. Відповідачем доведено правомірність своїх дій при винесенні оскаржуваної постанови. Позивачем, в свою чергу, не надано будь-яких доказів, які б обґрунтовували його доводи, крім посилань на норми КУпАП. Поставити під сумнів обєктивність відповідача - субєкта владних повноважень, у суду підстав немає.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення від 03.12.2017 року відповідає вимогам статті 283 КпАП України, стягнення накладено у межах санкції відповідних статей.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п.4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення було неправильно застосовано норми чинного матеріального та процесуального права, і як наслідок апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, п.4 ч. 1, ч. 2 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 16.02.2018 по справі № 554/9947/17 скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 26.03.2018.